Справа № 120/17879/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 листопада 2022 р. Справа № 120/17879/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Панасюк Вікторії Вікторівни,

представника позивачів Тиховського Миколи Олеговича,

представників третьої особи Корнійчука Сергія Анатолійовича та Дробінчук Наталії Михайлівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницькіої області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, селянське (фермерське) господарство "Ольга" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 звернувся їх представник до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачів зазначив, що 20 серпня 2021 року ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області із клопотаннями про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2 гектари кожному для ведення особистого селянського господарства на території Сокілецької сільської ради (Козятинського) Хмільницького району Вінницької області.

Крім того, 04 жовтня 2021 року з такими ж клопотаннями до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області звернулися ОСОБА_20 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 .

Проте відповідач всупереч приписам частини 9 статті 118 Земельного кодексу України не прийняв жодного рішення за результатами розгляду клопотань позивачів.

Вважаючи, що така бездіяльність органу місцевого самоврядування порушує права позивачів на безоплатне отримання у власність земельних ділянок, їх представник звернувся з позовом до суду із вимогами визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді клопотань про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею по 2 гектари кожному з позивачів, а також зобов`язати Козятинську міську раду на найближчій сесії міської ради прийняти рішення, яким затвердити поданий проект землеустрою.

Окрім того, у позові йшлося про витребування у відповідача належним чином засвідчених копій усіх письмових доказів, що стосуються спірних правовідносин.

Ухвалою від 13 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивачів та витребувано у Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області усі докази, які стосуються розгляду клопотань позивачів про затвердження поданого на затвердження проекту землеустрою на сесії ради (в тому числі й засвідчену копію протоколу засідання ради, на якому розглядалися такі клопотання).

11 січня 2022 року до суду надійшло клопотання селянського (фермерського) господарства "Ольга" про залучення його до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

21 січня 2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Козятинська міська рада Хмільницького району Вінницької області заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що 10 вересня 2021 року на черговому засіданні 15 сесії 8 скликання міської ради розглядалося питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі їх у власність частині позивачів. Проте відповідно до умовних позначень на картографічних матеріалах проекту формування території і встановлення меж Сокілецької сільської ради народних депутатів Козятинського району Вінницької області (1995) та плану землекористування колективного сільськогосподарського підприємства "Сигнал" земельна ділянка площею 50 гектарів відображається як така, що використовується селянським (фермерським) господарством ОСОБА_28 . Відтак рішення за результатами розгляду поданих клопотань щодо затвердження проекту землеустрою не було прийнято, оскільки проект рішення про затвердження проекту землеустрою не був підтриманий депутатами міської ради.

В подальшому, 29 жовтня 2021 року на засіданні 16 сесії 8 скликання Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області розглядалися клопотання іншої частини позивачів. Проте рішення з цього питання знову не було прийнято (депутати міської ради не підтримали проект рішення про затвердження проекту землеустрою), оскільки 24 вересня 2021 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області накладено арешт на земельну ділянку площею 50 гектарів (земельна ділянка в межах якої позивачі зверталися до Козятинської міської ради щодо затвердження проекту землеустрою), а також з огляду на те, що відповідно до умовних позначень на картографічних матеріалах проекту формування території і встановлення меж Сокілецької сільської ради народних депутатів Козятинського району Вінницької області (1995) та плану землекористування колективного сільськогосподарського підприємства "Сигнал" земельна ділянка площею 50 гектарів відображається як така, що використовується селянським (фермерським) господарством ОСОБА_28 . За наведених обставин, на переконання представника відповідача, позовну заяву слід залишити без задоволення.

Разом із відзивом подано витребувані судом докази, що стосуються розгляду міською радою клопотань позивачів про затвердження проекту землеустрою.

25 січня 2022 року від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій додатково наведені аргументи щодо задоволення позовних вимог. Така, окрім іншого, обґрунтована тим, що відповідно до частини 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. На переконання представника позивачів, відповідач не прийняв жодного з передбачених Земельним кодексом України рішень, що свідчить про допущення ним бездіяльності.

Щодо тверджень відповідача про те, що ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у справі № 133/2539/21 накладено арешт на земельну ділянку площею 50 гектарів, яка ніби-то перебуває в постійному користуванні у селянського (фермерського) господарства "Ольга", то представник позивачів вказав на відсутність доказів того, що саме ця земельна ділянка будь-яким чином накладається на бажані позивачами земельні ділянки. Окрім того, відсутні й докази реєстрації за селянським фермерським господарством "Ольга" права постійного користування на земельну ділянку площею 50 га.

04 лютого 2022 року представником позивачів подано заперечення проти залучення до участі у справі третьої особи.

Ухвалою суду від 21 березня 2022 року клопотання селянського (фермерського) господарства "Ольга" про вступ у справу третьої особи задоволено та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, селянське (фермерське) господарство "Ольга". Цією ж ухвалою витребувано у селянського (фермерського) господарства "Ольга" доказ перебування земельної ділянки, за рахунок якої позивачі мають намір отримати у власність ділянки орієнтовною площею по 2 га для ведення особистого селянського господарства, у користуванні селянського (фермерського) господарства " ОСОБА_29 " (зокрема й правовстановлюючий документ).

29 березня 2022 року в порядку, передбаченому статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, представником третьої особи подано до суду письмові пояснення, у яких зазначено, що громадянину ОСОБА_28 було передано в постійне користування земельну ділянку площею 50 гектарів, яка розташована за межами села Сокілець Козятинського району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, виданого 21 червня 1993 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 35. Після отримання земельної ділянки в постійне користування ОСОБА_28 створив селянське (фермерське) господарство "Ольга". В подальшому, після створення селянського (фермерського) господарства "Ольга" земельна ділянка автоматично перейшла в користування фермерського господарства, яке користується такою ділянкою безперервно по даний час. Разом із тим представник третьої особи зазначив, що земельні ділянки, щодо яких фізичною особою-підприємцем ОСОБА_30 виготовлено проект землеустрою, сформовані без наявності дозвільних документів та без наявності нотаріальної згоди землекористувача селянського (фермерського) господарства "Ольга" на вилучення земельних ділянок, що передбачено статтями 116, 118 Земельного кодексу України.

Далі представник третьої особи зауважив, що при огляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 27 особам були відсутні звернення позивачів до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області з проханням надати їм дозволи на розроблення проектів землеустрою. Крім того, із викопіювання з чергового кадастрового плану Сокілецької сільської ради (за межами населеного пункту) Козятинського району Вінницької області, на якому міститься кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0253, слідує, що на такому викопіюванні позивачі схематично позначили місця розташування бажаних ними земельних ділянок. Водночас рішенням Господарського суду Вінницької області від 22 квітня 2021 року у справі № 902/114/21 кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0253 було скасовано, оскільки вказана земельна ділянка накладалася повністю на земельну ділянку селянського фермерського господарства "Ольга". При цьому, як зазначає представник третьої особи, факт накладання було визнано представником Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, а тому вказаний кадастровий номер земельної ділянки було віднесено до архівного шару. Вказане також підтверджує і відповідач у відзиві на позовну заяву. За наведених обставин представник селянського (фермерського) господарства "Ольга" просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Крім того, у письмових поясненнях представник третьої особи просив стягнути з кожного з позивачів солідарно 50000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

29 березня 2022 року представником третьої особи подано клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, клопотання про закриття провадження у справі, а також клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

15 квітня 2022 року представником позивачів до суду подано заперечення на пояснення третьої особи. Такі обґрунтовані тим, що представник третьої особи не надав жодного документу, який би підтверджував те, що земельна ділянка, що перебуває у нього на праві постійного користування, є ділянкою, яку позивачі мають намір отримати у власність. При цьому під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачам у власність земельних ділянок такі ділянки формувалися за рахунок вільних земель. Це підтверджується і тим, що у Державному земельному кадастрі відсутні будь-які відомості про те, що земельна ділянка, яку позивачі мають намір отримати у власність, не є вільною та перебуває у власності чи у користуванні інших осіб.

Далі представник позивачів зауважив, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності на території Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, що розроблена державним підприємством "Вінницький НДПІ" в 2013 році, земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0192 була поділена та в результаті такого поділу утворилася земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0253, до якої, на думку представника третьої особи, входить земельна ділянка, що перебуває в користуванні селянського (фермерського) господарства "Ольга". Будь-яких обмежень чи обтяжень на вказаній земельній ділянці зареєстровано не було, після чого розпорядженням Козятинської районної державної адміністрації № 402 від 03 грудня 2013 року документація була затверджена. Крім того, після смерті ОСОБА_28 у 2009 році, якому видавався Державний акт на право постійного користування землею, до 2021 року селянським (фермерським) господарством "Ольга" не вчинялися будь-які дії щодо оформлення права постійного користування землею відповідно до вимог законодавства. За наведених обставин представник позивачів просить задовольнити позов в повному обсязі.

21 квітня 2022 року представником позивачів подано до суду клопотання про витребування доказів.

Ухвалами суду від 23 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотань представника третьої особи про призначення земельно-технічної експертизи, а також про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24 травня 2022 року також відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачів про витребування доказів.

26 травня 2022 року представником третьої особи подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено її до розгляду на 23 червня 2022 року.

23 червня 2022 року представником третьої особи подано клопотання про долучення до справи доказів.

В ході судового засідання 23 червня 2022 року судом постановлено ухвали без виходу до нарадчої кімнати, якими відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі, а також залишено без задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.

Також в ході судового засідання представник позивачів заявив усуне клопотання про виключення зі складу учасників справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, селянського (фермерського) господарства «Ольга».

Однак під час розгляду цього клопотання представник третьої особи клопотав про оголошення перерви у розгляді цього клопотання для надання доказів у спростування наведених представником позивачів доводів.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника третьої особи та оголошено перерву у розгляді справи до 13 липня 2022 року.

27 червня 2022 року представником третьої особи подано заяву про відвід судді Яремчука К.О.

Ухвалою суду від 28 червня 2022 року визнано заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, селянського фермерського господарства "Ольга" про відвід судді необгрунтованою та передано адміністративну справу для вирішення питання про відвід іншим суддею, визначеним в порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 29 червня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника третьої особи про відвід судді Яремчука К.О., а адміністративну справу передано для продовження розгляду.

12 липня 2022 року представником позивачів подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

13 липня 2022 року представником третьої особи подано до суду заяву про виклик свідків, клопотання про витребування доказів, а також заперечення проти виключення селянського (фермерського) господарства "Ольга" зі складу учасників справи.

В ході судового засідання, що відбулося 13 липня 2022 року суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою відмовив у задоволенні клопотання представника позивачів про відкладення судового розгляду. Цією ж ухвалою з іншої підстави суд все ж відклав розгляд справи на 08 серпня 2022 року.

05 серпня 2022 року представником третьої особи подано до суду клопотання про долучення до справи доказів, а 08 серпня 2022 року - клопотання про зупинення провадження у справі, а також клопотання про огляд доказу за його місцезнаходженням.

Під час судового засідання 08 серпня 2022 року суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою відмовив у задоволенні клопотання представника позивачів щодо виключення зі складу учасників справи третьої особи селянського (фермерського) господарства "Ольга". Також суд відмовив у задоволенні клопотань представника третьої особи про долучення до матеріалів справи окремих доказів, а також у клопотанні про виклик свідків. Окрім цього, суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника третьої особи щодо долучення до справи додаткових доказів та оголосив перерву в розгляді справи до 29 серпня 2022 року.

Судове засідання, призначене на 29 серпня 2022 року, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у щорічній основній відпустці.

В порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, учасників справи повідомлено про те, що наступне судове засідання відбудеться 26 вересня 2022 року.

Проте 26 вересня 2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку з оголошенням на території Вінницької області сигналу "Повітряна тривога", а тому учасників справи повідомлено про наступну дату, час та місце розгляду справи.

У зв`язку з неявкою представника відповідача, щодо якого не було відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання, що мало відбутися 17 жовтня 2022 року, суд постановив ухвалу про відкладення розгляду справи на 08 листопада 2022 року.

В ході судового засідання 08 листопада 2022 року суд розглянув клопотання третьої особи про долучення до справи доказів та щодо зупинення провадження у справі, постановивши ухвали без виходу до нарадчої кімнати, якими задовольнив перше клопотання та відмовив у задоволенні іншого.

Також в ході судового засідання 08 листопада 2022 року судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відмову в задоволенні клопотання представника третьої особи щодо огляду земельної ділянки за її місцезнаходженням.

Також в судовому засіданні 08 листопада 2022 року представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пославшись при цьому на обставини, наведені у позовній заяві.

Представники третьої особи заперечували проти задоволення позову з підстав, що наведені у письмових поясненнях.

Заслухавши представника позивачів та представників третьої особи, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

30 квітня 2021 року ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_20 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 звернулися через центр надання адміністративних послуг "Прозорий офіс" до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 2 гектари кожному на території Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області (за межами села Сокілець) Козятинського району Вінницької області.

Як свідчить витяг із інформаційної бази, такі клопотання прийнято та повідомлено про кінцевий термін їх розгляду Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області 31 травня 2021 року.

Станом на 07 червня 2021 року Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області не прийнято жодного з передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України рішень: або про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або про відмову в його наданні.

Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в місячний термін не розглянуло клопотання позивачів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, керуючись частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент подання клопотань позивачами), позивачі 07 червня 2021 року звернулися до фізичної особи-підприємця ОСОБА_30 із заявами щодо розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

09 червня 2021 року позивачами направлено на адресу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області повідомлення про застосування принципу мовчазної згоди відповідно до частини 7 статті118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення із відповідними клопотаннями).

Після виготовлення проекту землеустрою 20 серпня 2021 року ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області із клопотаннями про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2 гектари кожному для ведення особистого селянського господарства на території Сокілецької сільської ради (Козятинської територіальної громади) Вінницької області.

04 жовтня 2021 року з такими ж клопотаннями до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області звернулися ОСОБА_20 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 .

Зі змісту протоколу засідання 15 сесії 8 скликання Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області, що відбулося 10 вересня 2021 року, слідує, що питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства обговорювалось депутатами міської ради. Проте за результатами голосування за затвердження такого проекту землеустрою голоси депутатів міської ради розподілились наступним чином: із 23 депутатів, що були присутні на засіданні ради, 14 депутатів утрималися, 2 - не голосували, а 4 проголосували проти затвердження проекту землеустрою, що свідчить про те, що рішення з цього питання не прийнято, адже такий проект рішення не набрав необхідної кількості голосів депутатів ради, що передбачено абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зі змісту протоколу засідання 16 сесії 8 скликання Козятинської міської ради, що відбулося 29 жовтня 2021 року, слідує, що питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_20 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства обговорювалось депутатами ради. Проте за результатами голосування за затвердження такого проекту землеустрою голоси депутатів міської ради розподілились наступним чином: із 24 депутатів, що були присутні на засіданні ради, 9 депутатів проголосували за затвердження проекту землеустрою, а 12 - не голосували, що з огляду на абзац 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» свідчить про неприйняття рішення з цього питання.

З огляду на обставини справи та зміст спірних правовідносин суд встановив, що такі стосуються особливостей розгляду клопотань (заяв) про затвердження технічної документації із землеустрою та прийняття за результатами таких рішень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 18 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких зокрема належать землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт б частини 1 статті 121 ЗК України).

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з положеннями частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина 9 статті 118 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина 10 статті 118 ЗК України).

Отже, приписами ЗК України чітко визначено, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, розглядає клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою та приймає одне із рішень: або про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, або відмовляє у його затвердженні.

При цьому у випадку відмови у затвердженні проекту землеустрою таке рішення має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Водночас варто врахувати й те, що відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Положеннями статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме на пленарних засіданнях органом місцевого самоврядування вирішуються питання щодо земельних відносин зокрема й щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність.

При цьому за наслідком розгляду клопотання про затвердження розробленої документації із землеустрою обов`язковим є прийняття рішення про її затвердження або рішення про відмову у затвердженні такої документації.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 лютого 2022 року у справі № 560/1651/20, від 05 травня 2020 року у справі № 826/8858/16, від 18 червня 2020 року у справі № 826/8108/16, від 23 листопада 2021 року у справі № 580/704/21 та ряду інших.

Водночас судом установлено, що за результатами розгляду клопотань позивачів про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок Козятинською міською радою Хмільницького району Вінницької області не прийнято жодного із передбачених ЗК України рішень (або рішення про затвердження проекту землеустрою, або рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою), що суперечить вимогам статті 118 ЗК України.

Окрім того, суд враховує й те, що Верховним Судом у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 454/160/17 сформовано правовий висновок, згідно із яким протокол сесії міської ради як і витяг з протоколу засідання ради відображають лише результати голосування, однак мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження, такі документи не містять і не відповідають поняттю акту органу місцевого самоврядування.

За таких обставин слід дійти висновку, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції. У свою чергу, утримання від прийняття рішення не є законним способом поведінки органу, а результати поіменного голосування не містять чіткого та однозначного рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, а отже не можуть вважатися відмовою у затвердженні проекту землеустрою у розумінні частин 9, 10 статті 118 ЗК України.

Враховуючи викладене, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України, що свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності, яка полягає у неприйнятті одного з передбачених ЗК України рішень за результатами розгляду поданих позивачами клопотань.

Відтак суд дійшов висновку, що відповідач не навів суду обґрунтованих підстав щодо неможливості прийняття рішень за результатами розгляду клопотань позивачів щодо затвердження проекту землеустрою. Водночас неприйняття рішення про розгляд клопотань позивачів про затвердження проекту землеустрою у двотижневий строк та в порядку, передбаченому ЗК України, свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 826/14320/17 від 19 серпня 2021 року.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області щодо неприйняття рішень за результатами розгляду клопотань позивачів про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Варто звернути увагу на тому, що у позовній заяві йдеться про допущення відповідачем саме бездіяльності під час розгляду клопотань позивачів. Такі доводи знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передати такі у власність позивачів, то суд враховує наступне.

Так, в ході судового розгляду установлено, що відповідачем за результатами розгляду клопотань позивачів про затвердження проекту землеустрою не прийнято жодного з передбачених ЗК України рішень.

Водночас рішення про затвердження проекту землеустрою є адміністративним актом компетентного органу, прийняттю його повинна передувати визначена адміністративна процедура.

Зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Отже, недотримання усіх необхідних передумов для затвердження проекту землеустрою унеможливлює прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача затвердити такий проект. При цьому затвердження в такому випадку проекту землеустрою призведе до вирішення судом питань, віднесених до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, встановивши протиправну бездіяльність Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області щодо неприйняття одного з передбачених ЗК України рішень за результатами розгляду поданих позивачами клопотань, суд дійшов висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивачів є прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивачів про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, за результатами яких прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою або про відмову у його затвердженні.

Оцінюючи аргументи третьої особи, наведені у письмових поясненнях, суд виходить з наступного.

Так, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник третьої особи посилався на те, що земельна ділянка площею 50 гектарів, яка розташована на території Козятинської міської територіальної громади Вінницької області (колишня територія села Сокілець Козятинського району Вінницької області), яку позивачі мають намір отримати у власність, перебуває в користуванні селянського (фермерського) господарства "Ольга" на підставі Державного акту на право постійного користування землею, що унеможливлює передачу такої ділянки у власність позивачів без згоди на те фермерського господарства.

В підтвердження таких доводів суду надано горизонтальну зйомку земельної ділянки, що виконана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_31 .

Водночас з наданого доказу неможливо встановити факт накладання земельних ділянок, стосовно яких розроблений проект землеустрою, на земельну ділянку, яка надавалася у постійне користування громадянину ОСОБА_28 , зважаючи на таке.

Чинним земельним законодавством не передбачено такого поняття, як «горизонтальна зйомка земельної ділянки».

При цьому у Законі України «Про землеустрій», зокрема у статті 40, зазначено, що технічне забезпечення землеустрою базується на використанні засобів обчислювальної та інформаційної техніки, технічних засобів для виконання геодезичних та інших робіт.

Технологічне забезпечення землеустрою базується на використанні сучасних інформаційних технологій і систем для збору, ведення, контролю, накопичення, зберігання, поновлення, пошуку, перетворення, переробки, відображення, видачі й передачі даних.

Основою інформаційного забезпечення землеустрою є автоматизовані системи, призначені для обробки даних земельно-кадастрових, топографо-геодезичних та інших зйомок і дистанційного зондування, ведення земельної статистики, прогнозування, планування, проектування, картографування, організаційного управління.

Відтак топографо-геодезичні, кадастрові та інші зйомки є лише частиною інформаційного забезпечення землеустрою.

А тому з наданого представником третьої особи викопіювання та схеми розміщення ділянки неможливо дійти однозначного висновку про те, що земельні ділянки, які позивачі мають намір отримати у власність, накладаються (частково накладаються) на земельну ділянку, яка надана у постійне користування ОСОБА_28 .

Матеріали адміністративної справи не містять достовірних доказів, на підставі яких можливо було б дійти однозначного висновку про накладання земельних ділянок, які позивачі бажають отримати у власність, на ділянку, яка надана у постійне користування ОСОБА_28 .

Інші доводи та аргументи третьої особи не стосуються предмету доказування, яким є обставини, що підтверджують або спростовують допущення бездіяльності Козятинською міською радою Хмільницького району Вінницької області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотань позивачів про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а тому з урахуванням частини 4 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України докази, що підтверджують такі доводи, не беруться до розгляду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши надані ними докази, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачами при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі по 908 гривень кожним, що підтверджується відповідними квитанціями.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачами при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі по 908 гривень кожним, а тому на їх користь слід стягнути по 454 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивачів, суд зважає на те, що позивачі звернулися до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основні та похідні, сплативши при цьому судовий збір в розмірі по 908 гривень як за звернення до суду з позовом з немайновими вимогами.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

З приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то слід врахувати наступне.

Про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5 та 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Так, на підтвердження факту понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивачів надав суду договір про надання правової допомоги від 11 жовтня 2021 року та договір про надання правової допомоги від 02 серпня 2022 року.

Із договору від 02 серпня 2022 року, що укладений між адвокатським об`єднанням "Легальне право" в особі керуючого Тиховського Миколи Олеговича, з однієї сторони, та Підчахою Олександром Миколайовичем як представником позивачів, з іншої сторони, слідує, що адвокатське об`єднання надавало такі послуги:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій, адвокатських запитів) та інших документів правового характеру;

- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв тощо);

- представництво та захист інтересів клієнта, зокрема, в судах.

Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 договору від 02 серпня 2022 року розмір гонорару, який клієнт сплачує за надану в межах цього договору правову допомогу, складає 81000 гривень з розрахунку по 3000 гривень за одного клієнта.

Разом із тим варто врахувати, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому суд враховує й правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17, згідно із якою суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц йдеться про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, судом встановлено, що адвокат надавав клієнтам такі послуги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій, адвокатських запитів) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв тощо); представництво та захист інтересів клієнта, зокрема, в судах. Загальний розмір наданих послуг становить 81000 гривень (по 3000 гривень кожним позивачем).

Водночас, на переконання суду, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі по 3000 гривень кожним позивачем є досить завищеними.

Так, надані адвокатом послуги, що пов`язані із наданням правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складанням звернень (заяв, скарг, пропозицій, адвокатських запитів) та інших документів правового характеру, складанням процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій) охоплюються єдиною метою, якою є підготовка до складання позовної заяви, а тому обсяг виконаної роботи є неспівмірним із складністю такої роботи.

Отже, більшість послуг, що надавались на виконання умов згаданих договорів, були пов`язані із підготовкою до складання позовної заяви, а тому деталізація (поділ на окремі частини) таких не свідчить про надання послуг у більшому обсязі.

Також слід врахувати й те, що позовна заява подана адвокатом Тиховським М.О. в інтересах 27 позивачів, що вказує на неможливість складання однієї позовної заяви протягом однакової кількості часу для кожного з позивачів.

Наведене свідчить про недостатню обґрунтованість розміру понесених позивачами витрат на професійну правничу допомогу у розмірі по 3000 гривень кожним, а тому слід дійти висновку, що такий розмір є досить завищеним.

Відтак з огляду на встановлені обставини, на переконання суду, розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу кожним позивачем підтверджено у розмірі по 200 гривень, що відповідає вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Таким чином, на користь кожного з позивачів з відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 200 гривень.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000 гривень на користь третьої особи, то суд зважає на таке.

Відповідно до частини 11 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Так, судом встановлено, що правову допомогу третій особі у даній справі надавав адвокат Корнійчук С.А., що підтверджується договором про надання правничої (правової) допомоги від 17 вересня 2020 року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 згадуваного договору клієнт протягом п`яти днів з моменту підписання договору сплачує адвокату гонорар. На виконання умов договору сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг.

05 січня 2022 року між адвокатом Корнійчуком С.А., з однієї сторони, та селянським (фермерським) господарством "Ольга", з іншої сторони, укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 17 вересня 2020 року.

Дана додаткова угода визначає розмір оплати адвокатських послуг (гонорару) адвокату за надання правничої допомоги клієнту. Вартість послуг (гонорару) становить 50000 гривень.

Інші умови договору від 17 вересня 2020 року залишаються незмінними.

Із акту приймання-передачі адвокатських послуг від 28 березня 2022 року слідує, що адвокат надав клієнту такі послуги: консультація, визначення позиції захисту, підготовка та подання клопотань, пояснень, звернення ід адвокатськими запитами, підготовка інших процесуальних документів. Вартість послуг за вказаним договором становить 50000 гривень.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру підтверджується сплата селянським (фермерським) господарством "Ольга" на користь ОСОБА_32 коштів в сумі 50000 гривень.

Однак, на переконання суду, витрати третьої особи, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 50000 гривень є досить завищеними та з огляду на наведені вище висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду не відповідають вимогам співмірності, розумності та справедливості, а тому з урахуванням частини 11 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з позивачів на користь третьої особи слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 200 гривень з кожного позивача (загальний розмір таких витрат складає 5400 гривень).

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність площею по 2 гектари кожному для ведення особистого селянського господарства на території Сокілецької сільської ради (Козятинської територіальної громади) Хмільницького району Вінницької області.

Зобов`язати Козятинську міську раду Хмільницького району Вінницької області розглянути клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність площею по 2 гектари кожному для ведення особистого селянського господарства на території Сокілецької сільської ради (Козятинської територіальної громади) Хмільницького району Вінницької області та за результатами розгляду таких прийняти рішення про затвердження проекту зеумлеустрою або про відмову у його затвердженні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 за рахунок бюджетних асигнувань Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні кожному, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 200 (двісті) гривень кожному з позивачів.

Стягнути на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, селянське (фермерське) господарство "Ольга" з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 витрати на професійну правничу допомоги в розмірі по 200 гривень з кожного позивача.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачі:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )

ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 )

ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 )

ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 )

ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 )

ОСОБА_8 (місце проживання: АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 )

ОСОБА_9 (місце проживання: АДРЕСА_8 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 )

ОСОБА_10 (місце проживання: АДРЕСА_9 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 )

ОСОБА_11 (місце проживання: АДРЕСА_10 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 )

ОСОБА_12 (місце проживання: АДРЕСА_11 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_12 )

ОСОБА_13 (місце проживання: АДРЕСА_12 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_13 )

ОСОБА_14 (місце проживання: АДРЕСА_13 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_14 )

ОСОБА_15 (місце проживання: АДРЕСА_14 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_15 )

ОСОБА_16 (місце проживання: АДРЕСА_15 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_16 )

ОСОБА_17 (місце проживання: АДРЕСА_16 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_17 )

ОСОБА_18 (місце проживання: АДРЕСА_17 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_18 )

ОСОБА_19 (місце проживання: АДРЕСА_18 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_19 )

ОСОБА_20 (місце проживання: АДРЕСА_19 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_20 )

ОСОБА_21 (місце проживання: АДРЕСА_20 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_21 )

ОСОБА_22 (місце проживання: АДРЕСА_21 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_20 )

ОСОБА_23 (місце проживання: АДРЕСА_22 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_22 )

ОСОБА_24 (місце проживання: АДРЕСА_23 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_23 )

ОСОБА_25 (місце проживання: АДРЕСА_24 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_24 )

ОСОБА_26 (місце проживання: АДРЕСА_25 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_25 )

ОСОБА_27 (місце проживання: АДРЕСА_26 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_26 )

Відповідач: Козятинська міська рада Хмільницького району Вінницької області (місцезнаходження: 22100, Вінницька обл., м. Козятин, вул. Героїв Майдану, буд. 24; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 23063121)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, селянське (фермерське) господарство "Ольга" (місцезнаходження: 22142, Вінницька обл., Хмільницький р-н, с. Сокілець, вул. Коцюбинського, буд. 17; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 20096195)

Рішення суду в повному обсязі складено 14.11.2022

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович