Справа № 344/13556/22
Суддя: Кіндратишин Л. Р.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/199/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

представника позивача адвоката Челій Пушкар О.І.

представника відповідача Тирського В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби, виконуючого обов`язки начальника Івано-Франківської митниці Державної митної служби Кузніка Андрія Юрійовича про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

28.10.2022 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до відповідача, в якому просила скасувати постанову №0025/20600/22 від 25.10.2022 в.о. начальника Івано-Франківської митниці Кузніка Андрія Юрійовича, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 21 747 грн., провадження закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що вона як декларант, для митного оформлення імпортованого товару надала митному органу належні товаросупровідні документи, необхідні для митного оформлення. Задекларовані відомості щодо ввезеного товару узгоджувались з відомостями про такий товар, які зазначено у товаросупровідних документах, зокрема і коду товару. У неї не було умислу на порушення митних правил. Після визначення коду товару митним органом, нею була подана нова митна декларація, всі необхідні митні платежі були доплачені із врахуванням винесеного рішення про визначення кодів товару.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 28.10.2022 справу передано судді Кіндратишин Л.Р.

Ухвалою суду від 03.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

14.11.2022 від відповідача надійшов відзив, у якому у позові просили відмовити. Зокрема, зазначивши, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, митним брокером, надаючи на професійній основі послуги із декларування товарів керуючись товаро-супровідними документами задекларувала товар, не пересвідчилась у точності та достовірності таких відомостей, не здійснила огляд товару з метою перевірки відповідності його опису та найменування, визначила невірний код товару. У відповідності до ч. 2 ст. 266 МК України із заявою для проведення фізичного огляду товару не зверталася. В своєму пояснені ОСОБА_1 вказала, що з рішенням відділу ВКТ та МРТ від 10.10.2022, яким визначено коди УКТЗЕД не згідна. Однак, вподальшому 13.10.2022 декларантом ОСОБА_1 подано митну декларацію, здійснено митне оформлення за ставками, що визначені митним органом.

Щодо тверджень позивача, що вона не мала жодного умислу, то відповідальна особа, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної оплати митних платежів ( постанова ВС №К/9901/11312/18 від 23.10.2018).

Представник позивача позовні вимоги просила задоволити, вказавши мотиви, які викладені письмово. Просила зокрема врахувати, що норма ст. 485 МК України визнана неконституційною. Не оскарження рішення щодо визначення опису та коду товару поряд із оскарженням спірної постанови, не позбавляє ОСОБА_1 звертатись першочергово з позовом про скасування саме постанови.

Представник відповідача у позові просив відмовити з мотивів, які викладені у відзиві. Додатково зазначив, що сам опис товару декларантом є неповним, відтак недостовірним. Адже товар №1 зазначено як «частини», щодо товару №5 не зазначено, що такий призначено для кріплення електропроводки до стін, що фактично змінює його функціональне призначення. Інвойс Республіки Польщі на товар не було надано, лише Китайської Народної Республіки.

Рішення відділу ВКТ та МТР, яким встановлено опис та код товару, позивачем не оскаржено, незважаючи, що з таким вона не погоджується.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

25.10.2022 в.о. начальником Івано-Франківської митниці Кузнік Андрієм Юрійовичем було винесено постанову в справі про порушення митних правил №0025/20600/22, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.. 485 МК України та накладено штраф в розмірі 21 747 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

У такій постанові, зазначено, що 06.10.2022 о 14 год. 53 хв. декларантом ОСОБА_1 , яка діяла на підставі договору від 01.02.2017 за №06-2017 на здійснення декларування вантажів укладеного з ТОВ «ЕЛЕКТРОСВІТ» подано електронну митну декларацію та : попередню митну декларацію № UA206000/2022/923188 від 05.10.2022, зовнішньоекономічний договір 05/22 від 23.05.2022, INVOICE LY2022184-1 від 06.07.2022, СМR №403720 від 05.07.2022, копію митної декларації країни відправлення MRN 22PL445010NS5EC1P3 від 04.10.2022 Республіка Польща, сертифікат про походження товару С70008 від 25.07.2022.

У графі 31 митної декларації ОСОБА_1 було заявлено , що митному оформленню підлягає : товар № 1 частини, призначені виключно або переважно для апаратури товарних позицій 8535-8536 вимикачів, роз`єднувачів, запобіжників плавких, що використовуються для напруги понад 1000 В, не є електронними модулями контакти не рухомі LVB 113- LVB 116 LYA 106. У графі 33 митної декларації було заявлено код УКТЗЕД «» з ставкою мита 4 %, товар №5 тримачі ( КЛЕМИ) електричного кабеля, виготовлені з пластмаси К-20-36-К36-52SGY20-36. У графі 33 митної декларації було заявлено код УКТЗЕД «» з ставкою мита 0 %.

10.10.2022 винесено рішення спеціалізованим підрозділом Управління митних платежів контролю митної вартості та митно- тарифного регулювання ЗЕД Івано-Франківської митниці Державної митної служби, що код товару № КТ UA-2022, згідно якого встановлено, що : товар контакти нерухомі LVB 113- LVB 116 LYA 106 для вимикачів, роз`єднування запобіжників, які використовуються для напруги понад 1000 В. код УКТЗЕД №1 становить з ставкою мита 5%; товару №5- тримачі електричного кабелю виготовлені з пластмаси, призначені для кріплення електропроводки до будівель К-20-36-К36-52SGY20-36. код УКТЗЕД - ставка 6,5%.

Таким чином, оскаржуваній постанові зазначено, що декларантом ОСОБА_1 у графі 31 митної декларації по вказаних вище товарах внесено неправдиві відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів на загальну суму 7 249 грн.

12.10.2022 ОСОБА_1 зазначила, що працює фізичною особою підприємцем, митним брокером, відмовилась давати пояснення головному державному інспектору оперативного відділу ПМП Івано-Франківської митниці Судак Д.І, вказавши, що з рішенням, за яким визначено код товарів - не згідна.

12.10.2022 складено протокол про порушення митних правил.

13.10.2022 декларантом подано декларацію № UF206020/2022/019000 та здійснено митне оформлення вказаного товару за ставками мита, визначеного спеціалізованим підрозділом Управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Івано-Франківської митниці ДМС України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України під час розгляду оскаржуваної постанови суд має з`ясувати, чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке має за собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту даної статті випливає, що має також бути особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

З об`єктивної сторони склад порушення митних правил, передбачений статтею 485 Митного кодексу України (якщо це стосується класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД), має проявлятись у заявленні особою у митній декларації неправдивих відомостей, що необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та/або надання митному органу документів, які містять неправдиві відомості, що необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД; інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Порядок класифікації товарів при їх декларуванні і митному оформленні передбачений главами 11, 40 Митного кодексу України.

Статтею 68 МК України ведення УКТ ЗЕД покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частин 1-5 статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Частина 1 статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Отже, зміст наведених норм свідчить, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію, а митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта.

При цьому самостійне визначення митним органом коду задекларованого товару не є саме по собі підставою для кваліфікації дій декларанта як порушення митних правил, передбачене статтею 485 МК України.

Згідно ч.1 ст. 67 МК України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів (частина друга статті 67 Митного кодексу України).

Класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД та характеристик товару, визначальних для його класифікації, які встановлюються за результатами вивчення технічної документації, паспортних даних на товар, товаросупровідних документів, результатів лабораторних досліджень конкретного товару, інформації про товар, розміщеної у відкритому доступі мережі Інтернет.

Відповідно до Правила 1 Основних правил інтерпретації назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп, і якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого відповідно до таких положень.

Згідно Правила 3 Основних правил інтерпретації у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

-(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

-(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

- (c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Правило 4 Основних правил інтерпретації визначає, що товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

В силу Правила 6 Основних правил інтерпретації для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Так, згідно запиту № UA206020/2022/018568 від 07.10.2022, підрозділ UA206020 направив до відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання митну декларацію № UA206020/2022/018568 з метою вирішення складного випадку класифікації, товару №1.

Відповідно до ч. 5ст. 69 МК України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Частиною 6 ст. 69 МК України імперативно встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Якщо митні органи самостійно не могли визначити код товару, а для класифікації товару проводилося лабораторне дослідження, то сам факт необхідності проведення такого дослідження свідчить про те, що випадок класифікації є складним.

Так, обставини та необхідність підтвердження рішення про код товару свідчать про складність випадку класифікації.

Пунктом 3.39 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, що набула чинності в Україні 15.09.2011 р. закріплене загальне правило: Митна служба не застосовує істотних санкцій за помилки, якщо вона переконується в тому, що помилки не є навмисними та допущені не внаслідок умисного введення в оману або грубої недбалості. У випадках, коли митна служба вважає за необхідне попередити повторення таких помилок, санкції можуть застосовуватися в обсязі не більшому, ніж це необхідно для досягнення цієї мети.

Верховний Суд в своїй постанові від 10.12.2020 справа № 569/16120/15-а зазначив: «Аналізуючи зміст наведених вище норм права є підстави погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про те, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Вищевикладене узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі N 638/10546/16-а».

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №640/5082/17 вказав, якщо судами не встановлено подання позивачем неправдивих відомостей та документів чи приховування важливих для правильної класифікації товару даних, а декларування товару здійснювалось на основі наявних товаросупровідних документів та його технічного опису, то у митного органу не було підстав визнавати дії позивача такими, що спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що вказує на об`єктивну сторону передбаченого статтею 485 МК України правопорушення.

Аналогічна правова позиція КАС ВС викладена у постанові від 22 травня 2018 року (справа №463/6189/15-а), з якої вбачається, якщо особою не вчинено дій, спрямованих на приховування дійсних відомостей про товар, то склад правопорушення, передбаченого статті 485 МК України, відсутній.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, судом не встановлено, а відповідачем не доведено особливу мету - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру та наявність умислу на настання пов`язаних з нею наслідків, з наданих до суду матеріалів вбачається, що в даному випадку був наявний складний випадок класифікації, факт надання позивачем недостовірних, неповних документів при митному оформленні відповідачем не встановлений. Жоден із наданих декларантом документів не підданий посадовими особами митниці сумніву, зокрема щодо будь-якої прихованої інформації в розпорядженні декларанта. З тих документів, які надано суду не вбачається чіткого опису товару та зазначення відповідного коду товару в інвойсі.

Разом з тим, митна декларація пройшла митне оформлення в Республіці Польща.

Відтак не доведено, що дії позивача пов`язані з декларуванням товару були спрямовані на досягнення мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Враховуючи, що на час винесення оскаржуваної постанови митні платежі, які визначені митницею- сплачено.

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, встановлених ст. 531 МК України є : відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

З наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що відповідач дійшов передчасного висновку про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України . Відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення, а позов підлягає задоволенню в частині вимог до відповідача Івано-Франківської митниці Держмитної служби.

У вимозі до відповідача виконуючого обов`язків начальника Івано-Франківської митниці Держмитної служби Кузніка Андрія Юрійовича відмовити через безпідставність.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет на 2022 рік" розмір такого прожиткового мінімуму визначено у 2481 гривень.

Отже, за подання такого позову підлягає сплаті судовий збір в сумі 496,20 гривень (2481 х 0,2).

Як вбачається з квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0. .1 від 28.10.2022, за подання до суду цього позову позивач сплатила судовий збір в сумі 992,40 гривень, тобто у більшому розмірі.

За таких обставин, у відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст.139 КАС України, 496,20 гривень належить повернути позивачу з державного бюджету, як надмірно сплачені, а решту 496,20 гривень стягнути з відповідача як суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.242-247КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну задоволити частково.

Скасувати постанову від 25 жовтня 2022 року, що складена в.о. начальником Івано-Франківської митниці Кузнік Андрієм Юрійовичем у справі про порушення митних правил №0025/20600/22, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено штраф в розмірі 21 747 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, закривши провадження у справі про порушення митних правил.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, як зайво нею сплачений згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0. .1 від 28.10.2022

Стягнути з Івано-Франківської митниці Державної митної служби за рахунок її бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідачі :

- Івано-Франківська митниця Державної митної служби, , адреса : вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ;

- Виконуючий обов`язки начальника Івано-Франківської митниці Державної митної служби Кузнік Андрій Юрійович, адреса : вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ;

Повне рішення складено 16 листопада 2022 року.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Леся КІНДРАТИШИН