Справа № 500/1381/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 500/1381/19 пров. № А/857/10890/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у справі №500/1381/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Баранюк А. З.,

час ухвалення рішення 20.06.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 23.06.2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити йому перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням заробітної плати згідно з особовими рахунками за період з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1999 року, виходячи з сум заробітку, з яких були сплачені страхові пенсійні внески з дати первинного призначення пенсії - 13 вересня 2018 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням сум заробітку для обчислення пенсії за період з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1999 року з дати призначення пенсії 13 вересня 2018 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що пенсійним органом було здійснено перевірку достовірності про заробіток для обчислення пенсії та актом №6463 від 12 листопада 2018 року «Про результати перевірки достовірності подання довідки про заробіток для обчислення пенсії за період з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1999 року» виявлено розбіжності в нарахованих сумах заробітку зазначених у довідці та відомостях по нарахуванню заробітної плати за 1995 1999 року; в заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_1 (довідки №1144/26-3.02 від 06 вересня 2018 року) включено всі суми нарахованої заробітної плати згідно з особовими рахунками за період 1995-1999 року без врахування сум заборгованості по заробітній платі та сум доходу, з яких не були утримані страхові внески. Таким чином, вважає, що будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, зокрема щодо порядку проведення перерахунку пенсії та її виплати, відповідач у своїх діях не вбачає. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що особа не може відповідати за несвоєчасну виплату заробітної плати та несплату страхових внесків, а наявність заборгованості по заробітній платі та несплата страхувальником страхових внесків у спірний період не може бути підставою для неврахування заробітку під час обчислення пенсії. Однак звертає увагу, що архівна довідка позивача, видана архівним відділом Тернопільської міської ради на підставі особових рахунків працівників за 1995-1999 роки, що містяться у документах архівного фонду ДП ДАК «Хліб України «Тернопільський комбінат хлібопродуктів», тобто суми вказані у довідці відповідають первинним документам- особовим рахункам, які знаходяться на зберіганні в архіві, такі відомості перевірені уповноваженими працівниками відповідача. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у інших судових засіданнях, разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи; явка учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, а покликання на зайнятість представника позивача і іншому судовому засіданні колегія суддів не визнає поважною причиною для відкладення розгляду справи, тому враховуючи наведене, суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 13 вересня 2018 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При поданні документів на призначення пенсії за віком позивач подав органу Пенсійного фонду довідку від архівного відділу Тернопільської міської ради про заробітну плату на "ДП ДАК "Хліб України" Тернопільський комбінат хлібопродуктів" за період 1995-1999 роки.

Однак вказана довідка органом Пенсійного фонду не була взята до уваги через те, що згідно з актом перевірки Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12 листопада 2018 року №6463 виявлено розбіжності в нарахованих сумах заробітку зазначених в довідці та відомостях по нарахуванню заробітної плати за 1995-1999 роки, тому відповідач з цих підстав не врахував заробітну плату позивачу за період з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1999 року.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся в суд за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що уточнюючою архівною довідкою від 14 листопада 2018 року №1439/26-3.02 підтверджується нарахування заробітної плати позивачу за 1995-1999 роки, що у повні мірі відповідає відомостям з первинних документів (особових рахунків по заробітній платі), в тому числі і за серпень 1996 року, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням сум заробітку для обчислення пенсії за період з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1999 року з дати призначення пенсії, а саме: 13 вересня 2018 року.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.24 цього Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом ч.1 ст.40 Закону №1058-ІV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з абз.4,5 ч.1 ст.40 Закону №1058-ІV для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування набрав чинності з 01 січня 2004 року.

За змістом ч.1 ст.44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1, тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №22-1).

Згідно з п.2.1 Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (п.2.10 Порядку).

Зміст зазначених норм права свідчить про те, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії подав довідку від архівного відділу Тернопільської міської ради про заробітну плату на ДП ДАК "Хліб України" Тернопільський комбінат хлібопродуктів" за період 1995-1999 роки.

Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області складено акт №6463 від 12 листопада 2018 року про результати перевірки достовірності подання довідки про заробіток для обчислення пенсії, згідно з яким при проведенні перевірки первинних документів у заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_1 (довідка №1144/26-3.02 від 06 вересня 2018 року) включно всі суми нарахованої заробітної плати згідно з особовими рахунками за 1995 -1999 роки без врахування сум заборгованості по заробітній платі та сум доходу, з яких не були утримані страхові внески. В архівній довідці виявлено розбіжності у серпні 1996 році.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що архівна довідка, видана архівним відділом Тернопільської міської ради на підставі особових рахунків працівників за 1995-1999 роки, що містяться у документах архівного фонду ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», тобто суми вказані у довідці відповідають первинним документам- особовим рахункам, які знаходяться на зберіганні в архіві, такі відомості перевірені уповноваженими працівниками відповідача. Крім того, матеріалами справи стверджується, що у вказаний період позивач був працевлаштованим та отримував заробітну плату на підприємстві, будь-яких посилань на невідповідність довідки чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач не навів, архівна довідка про заробітну плату, яка була надана позивачем, на цей час є дійсною, містить інформацію про заробітну плату позивача, має відбиток печатки та підпис.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у архівній довідці, неточний записи у вказаній довідці по нарахуванню заробітної плати на серпень 1996 року не може бути підставою для неврахування заробітної плати для призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі №819/946/18 зазначено, що відомості, вказані в архівній довідці про заробітну плату не підтверджені первинними документами, така довідка не може братися до уваги пенсійним органом, разом з тим, у спірних правовідносинах відомості зазначені у акті Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №6463 від 12 листопада 2018 року про результати перевірки достовірності подання довідки про заробіток для обчислення пенсії за період 1995-1999 роки підтверджені первинними документами, оскільки у матеріалах справи (а.с.17) зазначено, що заробітна плата позивача за серпень 1996 складала 57457120,00 к (а.с.17), що у повні мірі відповідає відомостям з первинних документів (особових рахунків по заробітній платі) (а.с.18).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що уточнюючою архівною довідкою від 14 листопада 2018 року №1439/26-3.02 підтверджується нарахування заробітної плати позивачу за 1995-1999 роки, що у повні мірі відповідає відомостям з первинних документів (особових рахунків по заробітній платі), в тому числі і за серпень 1996 року, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням сум заробітку для обчислення пенсії за період з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1999 року з дати призначення пенсії, а саме: 13 вересня 2018 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 229, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у справі №500/1381/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 18 листопада 2022 року.