Справа № 640/28352/21
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року м. Київ № 640/28352/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Служби безпеки України

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Служби безпеки України, в якому просить:

-визнати неправомірними дії Служби безпеки України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 не в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в СБУ;

- зобов`язати Службу безпеки України виготовити новий Розрахунок вислуги років (страхового стажу) для призначення ОСОБА_1 пенсії, внести зміни до наказу Голови СБУ від 05.08.2021 №1016 про звільнення в частині нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 26 календарних років, видати новий грошовий атестат та нарахувати і виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за 7 (сім) календарних років у розмірі 108 934 (сто вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 17 (сімнадцять) копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом Голови Служби безпеки України від 05.08.2021 року № 1016 позивача звільнено з військової служби а СБУ у відставку за станом здоров`я та виключено зі списків військової частини. Згідно з проведеним відповідачем розрахунком вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії його календарна вислуга років на день виключення зі списків військової частини становила 26 років. Однак відповідач для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зарахував лише 19 років роботи в СБУ, але не було враховано календарну вислугу в період проходження позивачем роботи в ГУ МВС України в Київській області, який складає 7 років. Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки за попереднім місцем служби при звільненні одноразова грошова допомога йому не виплачувалась і не нараховувалась. 25.08.2021 року він звернувся до відповідачі з заявою про виготовлення нового розрахунку та внесення змін до наказу про його звільнення та видачі нового грошового атестату з урахуванням часу роботи за попереднім місцем праці. Листом від 23.09.2021 року, відповідач повідомив, що відсутні підстави для задоволення його заяви. Вважає такі дії відповідача такими, що порушують його права на належне пенсійне забезпечення, а тому за захистом свої прав вимушений звернутись до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

06.11.2021 року відповідач надіслав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки такі необґрунтовані та безпідставні. При цьому зазначили, що позивач мав право на отримання грошової допомоги при звільненні з ГУ МВС України в Київській області, а тому відсутні правові підстави для включення періоду проходження служби в органах внутрішніх справ для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в СБУ.

На відзив відповідача 06.12.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зауважує, що не погоджується з доводами відповідача, оскільки вони не відповідають дійсності та вказує, що його звільнення з ГУ МВС України в Київській області було безпосередньо пов`язане з переходом на військову службу в СБУ. Це підтверджується тим, що СБУ одразу зарахувало його на роботу на наступний день після звільнення. Одноразової грошової допомоги при звільненні з МВС він не отримував. Підтримує заявлені ним позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 05 серпня 1995 року по 10.08.2001 року проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України та був звільнений по ст.64 п. «ж» Положення про проходження служби. (за власним бажанням). Згідно запису №3 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач служив в органах внутрішніх справ безперервно 6 років 00 місяців 05 днів. ( наказ № 98о/с від 10.08.2001 року).

Згідно довідки ГУ МВС України в Київській області № 414 від 28.07.2021 року , одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 з Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області йому не нараховувалась і не виплачувалась.

11.08.2001 року позивач був зарахований на військову службу в СБУ України.

05 серпня 2021 року позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я, про що прийнято наказ № 1061 від 05.08.2021 року та 09.08.2021 року виключено із списків військової частини.

25.08.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив виготовити новий розрахунок вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії з урахуванням довідки ГУ МВС України в Київській області № 414 від 28.07.2021 року, внести зміни до наказу про його звільнення та видачі нового грошового атестату.

Листом від 23.09.2021 року № 11/1/4-Б-422/64 відповідач повідомив позивача, що підстав для виготовлення Розрахунку за вислугу років для призначення пенсії, а також внесення змін жо наказу про звільнення та видачі нового грошового атестату відсутні, оскільки позивач мав право на отримання грошової допомоги при звільнення з ГУ МВС України.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з преамбулою Закон № 2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Статтею 15 Закону № 2011-XII (в редакції, яка діяла на час звільнення позивача з військової служби) врегульовані питання щодо пенсійного забезпечення і допомоги.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (абзац четвертий пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII).

Згідно з абзацом шостим пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Частиною першою статті 9 Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що, Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:

військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту (абзац другий);

служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду (абзац третій);

час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу (абзац восьмий);

дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (абзац дев`ятий);

військова служба у Збройних Силах, органах безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці проходили службу, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними угодами (абзац десятий);

час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу або службу в органи Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджуються відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерством юстиції, Міністерством фінансів, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони (абзац дванадцятий);

служба в Національній поліції (абзац п`ятнадцятий).

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема: час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Абзацами першим-четвертим пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393) установлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги (абзаци п`ятий, сьомий пункту 10 Постанови № 393).

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац восьмий пункту 10 Постанови № 393).

За вищевказаного нормативного врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби до його строку календарної служби відповідач, керуючись положеннями пункту 1 Постанови № 393, мав зарахувати: службу в органах внутрішніх справ України в період з 05 серпня 1995 року по 10 серпня 2001 року (06 років 00 місяців 05 днів), що підтверджується записом у трудовій книжці( запис 3).

Також суд вважає за необхідне зауважити, що з аналізу положень статті 15 Закону № 2011-XII та пункту 10 Постанови № 393 слідує, що у разі повторного звільнення особи зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Єдиним винятком, за умовами якого повторно звільненій зі служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, є ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

При цьому, сам факт отримання чи неотримання особою грошової допомоги при звільненні вперше не має жодного значення для вирішення питання, чи належить до виплати одноразова грошова допомога за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу з урахуванням попереднього періоду служби в органах внутрішніх справ, чи ні.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 18 вересня 2018 року в справі № 802/528/16-а.

Так, на час звільнення позивача зі служби в МВС (10 серпня 2001 року) абзацами першим та другим пункту 10 Постанови № 393 було передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі (в органах) виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільненим з військової служби або з органів внутрішніх справ через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як слідує з довідки ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Київській області, позивач був звільнений зі служби в МВС за власним бажанням, тобто не з тих підстав, які надавали особі право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно, суд дійшов висновку, що відповідач мав нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням попередніх періодів служби.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно при звільненні позивача з військової служби не виплатив останньому одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-XII, за період з 05 серпня 1995 року по 10 серпня 2001 року календарної служби (6 повних календарних років служби).

При обранні способу відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та приходить до висновку, що належним способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача є визнання протиправними дій Служби безпеки України щодо не нарахування та не виплату позивачу в день виключення зі списків особового складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років служби, зобов`язавши відповідача здійснити нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років служби з виготовленням нового Розрахунку вислуги років для призначення песії позивачу.

Стосовно позовних вимог в частині внесення змін до наказу Голови СБУ від 05.08.2021 року № 1016 про звільнення з нарахуванням та виплатою одноразової допомоги за 26 календарних років, суд приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог, оскільки позивачем дана вимога не обґрунтована і не підтверджена належними доказами, що позбавляє суд можливості перевірити правомірність дій відповідача в цій частині вимог.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивача , відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, звільнено від сплати судового збору, то підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дій Служби безпеки України щодо не нарахування та не довиплати ОСОБА_1 в день виключення його зі списків по особовому складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ в період з 05 серпня 1995 року по 10 серпня 2001 року.

3.Зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ в період з 05 серпня 1995 року по 10 серпня 2001 року з виготовленням нового Розрахунку вислуги років для призначення пенсії.

4.В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська