Справа № 160/23425/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
25.11.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій позивач, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відмову в перерахунку пенсії гр. ОСОБА_1 о/р № НОМЕР_2 від 28.07.2021 Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника, згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахувати та виплачувати таку пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.07.2021.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16.04.1993 укладено шлюб, запис за №368.
ОСОБА_1 є вдовою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 від 23.04.1993 серії НОМЕР_5 .
Згідно посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1989 році серії НОМЕР_6 від 30.10.1991 ОСОБА_3 мав право на пільги та привілеї, встановлені законодавством СРСР.
Також, довідкою №090 від 04.08.1993, виданою Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, встановлено, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 , ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії.
Випискою з історії хвороби №616, виданої Дніпропетровською обласною лікарнею ім. Мечникова, зазначено, що ОСОБА_2 проходив обстеження, у результаті якого виявлено радіаційне опромінення.
У висновку про час настання інвалідності №93 від 06.12.2013, виданого Нікопольською міжрайонною МСЕК №1, зазначено, що ОСОБА_2 мав діагноз рак шлунку, ракова кахексія, інтоксикація, та з 29.12.1992 визнаний інвалідом першої групи.
Архівною довідкою відділу обробки звернень Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/1403 від 14.02.2014 підтверджено, що ОСОБА_2 брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 17.04.1989 (наказ №107) по 07.07.1989 (наказ №188).
Також, участь ОСОБА_2 в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини № НОМЕР_7 , здійснення 33 виїздів на промплощадку АЕС та отримання дози опромінення 4,92 рентген, підтверджується довідкою №4/572 від 11.03.1993, виданою ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки №4/243 від 11.03.1993, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 визнано придатним до робіт в зоні іонізуючого випромінення.
Довідкою Центрального архіву Міністерства оборони України №51/3328 від 20.04.1993 підтверджується участь військовослужбовця з військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_2 в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
29.04.1993 відділом охорони здоров`я виконкому Дніпропетровської обласної ради народних депутатів видано експертний висновок щодо наявності в ОСОБА_2 захворювання рак шлунку III-IV кл. група, IV стадія, кахексія, гіпохромна анемія, пов`язаного з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
10.06.1993 відділом охорони здоров`я виконкому Дніпропетровської обласної ради народних депутатів видано експертний висновок щодо наявності в ОСОБА_2 захворювання рак шлунку IV стадії, IV кл. гр., пов`язаного з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Довідкою №4090 від 23.12.2013, виданою ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено направлення ОСОБА_2 на спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 17.04.1989 по 22.07.1989.
Означені обставини також підтверджені довідкою №4/663 від 20.09.2012, виданою ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 22.12.2009 і отримує пенсію за віком.
ОСОБА_1 має право на пільги і компенсації, передбачені ч. 2 ст. 20, ст. 48, ст.ст. 52-54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на підставі посвідчення дружини (чоловіка), опікуна дітей померлого громадянина із числа (ліквідаторів, потерпілих) категорії перша, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою №018672 від 21.01.2003.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , він не встиг оформити та отримати посвідчення особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, категорія 1.
Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі, Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, із заявами від 07.05.2021 та від 20.07.2021 про призначення/перерахунок пенсії та про переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, які призначаються відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1 незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
Вважаючи протиправними зазначені дії відповідачів, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.
У ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (ч. 3 ст. 36 Закону №1058-IV).
Статтею 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком і встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
55 років які народилися до 30.09.1956 включно;
55 років 6 місяців які народилися з 01.10.1956 по 31.03.1957;
56 років які народилися з 01.04.1957 по 30.09.1957;
56 років 6 місяців які народилися з 01.10.1957 по 31.03.1958;
57 років які народилися з 01.04.1958 по 30.09.1958;
57 років 6 місяців які народилися з 01.10.1958 по 31.03.1959;
58 років які народилися з 01.04.1959 по 30.09.1959;
58 років 6 місяців які народилися з 01.10.1959 по 31.03.1960;
59 років які народилися з 01.04.1960 по 30.09.1960;
59 років 6 місяців які народилися з 01.10.1960 по 31.03.1961;
60 років які народилися з 01.04.1961 по 31.12.1961.
Згідно з преамбулою Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII (далі Закон №796-ХІІ) він визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, і передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, та вказано кількість років, на які зменшується вік виходу на пенсію відповідним категоріям осіб.
Згідно з частиною третьою статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058-IV і цього Закону.
Аналіз наведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого правового висновку.
Законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.
Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею.
Отримання цими особами пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, яке регулює призначення такої пенсії на пільгових умовах, не дає підстав для призначення їм до досягнення передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV віку пенсії у зв`язку з втратою годувальника чи переведення на цей вид пенсії.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
За змістом статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Тобто, обов`язковими умовами для визнання за членами сім`ї померлого права на пенсію в разі втрати годувальника є не тільки наявність права померлого на пенсію за Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а й те, що ці члени сім`ї мають бути непрацездатними та перебувати на утриманні померлого, або доходи померлого були для них єдиним джерелом засобів до існування.
Проте, як встановлено судом, позивачка (1954 року народження) на час захворювання її чоловіка (29.12.1992) та на час його смерті (23.04.1993) була працездатного віку (39 років), пенсію не отримувала.
Таким чином, факт наявності у померлого чоловіка статусу військовослужбовця чи відсутність такого статусу не впливають на оскаржувані дії відповідачів, оскільки позивач не відноситься до осіб, які мають право на отримання пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із приписами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, враховуючи обставини, встановлені судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення складений 25.04.2022.

Суддя О.В. Царікова