Справа № 640/6861/22
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року м. Київ № 640/6861/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Київського національного університету ім. Тараса Шевченка
доДержавної аудиторської служби
провизнання протиправними та скасування п. 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 19, 20, 22, 23, 26 резолютивної частини листа-вимоги від 03.02.2022 року № 000300-14/1252-2022 "Про усунення порушень",

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Київський національний університет ім. Тараса Шевченка з адміністративним позовом до Державної аудиторської служби, в якому просить:

визнати протиправними та скасувати п. 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 19, 20, 22, 23, 26 резолютивної частини листа-вимоги від 03.02.2022 року № 000300-14/1252-2022 "Про усунення порушень"

Позовні вимоги обґрунтовано незгодою з виявленими під час ревізії порушеннями, які було викладено в листі - вимозі від 03.02.2022 року № 000300-14/1252-2022 "Про усунення порушень".

Зокрема, позивач звертає увагу, що зі змісту оскаржуваних пунктів листа-вимоги відповідача від 03.02.2022 №000300-14/1252-2022 «Про усунення порушень», вбачається що вони містять вимогу щодо опрацювання матеріалів ревізії, усунення зазначених порушень та забезпечення відшкодування збитків без зазначення способів усунення порушень та відшкодування збитків, розгляд питань про притягнення до відповідальності винних працівників Університету без зазначення осіб, які мають бути притягнені до інформації про вжиті заходи.

Як зазначає позивач, лист - вимога також містить зазначення про те, що у разі якщо Університет не забезпечить виконання вимог щодо порушень законодавства з питань збереження і використання активів, ДАСУ має право звернутись до суду в інтересах держави.

Таким чином, на думку позивача, спірна вимога, будучи обов`язковою до виконання, прийнята відповідачем із порушенням законодавчих вимог, а отже є протиправною, оскільки вона є неконкретизованою, не містить чітких рекомендацій щодо способу усунення виявлених під час ревізії порушень, а лише вказівку про усунення виявлених порушень законодавства та необхідність надання вичерпної інформації про вжиті заходи. Зміст спірної вимоги зводиться до спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених законодавчих актів, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, що, в свою чергу, може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою відповідачу надано час для подачі відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

08 червня 2022 року представником Державної аудиторської служби надано до суду відзив, в якому відповідач проти адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що державний фінансовий аудит діяльності Київського національного університету ім. Тараса Шевченка проведено з дотриманням норм законодавства та з метою покращення ефективності фінансово-господарської діяльності останнього. Держаудитслужба вважає, що встановлені порушення, які зазначені у пунктах п. 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 19, 20, 22, 23, 26 вимоги є обґрунтованими та виявлені з дотриманням норм чинного законодавства України.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому Київський національний університет ім. Тараса Шевченка вважає, що доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та безпідставними.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 8.20 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на І квартал 2021 року, Порядку проведення Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами державного фінансового аудиту діяльності суб`єктів господарювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2006 №361, Державною аудиторською службою України проведено державний фінансовий аудит діяльності Київського національного університету ім. Тараса Шевченка за період з 01.04.2018 по 31.08.2021.

Ревізію розпочато 29.09.2021 року та завершено 20.12.2021 року.

За результатами проведеного державного фінансового аудиту, Державною аудиторською службою України, складено Акт №000300-21/35 від 28.12.2021 (далі - Акт).

Позивачем на Акт подано заперечення, за результатом розгляду яких відповідачем останні прийнято не було, про що складено висновок на заперечення до акта ревізії.

03.02.2022 року Державною аудиторською службою України складено лист- вимогу № 000300-14/1252-2022 "Про усунення порушень".

У зазначеному листі Державною аудиторською службою України зазначено:

1. Розглянути результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівники установи, винних у допущених порушеннях;

2. Вжити заходів щодо завершення будівництва ЖК «Еврика» з подальшим отриманням належних Університету квартир у кількості 166 штук, площею 9717,07 кв. м на суму 96782,0 тис. грн.;

3. Вжити заходів щодо повернення чотирикімнатної квартири площею 164,2 кв. м, вартістю 4381,3 тис. гри, виданої Університетом з порушення вимог законодавства ОСОБА_1 ;

4. Вжити заходів щодо повернення трикімнатної квартири площею 119,9 кв. м вартістю 3361,7 тис. гри, виданої Університетом з порушення вимог законодавства, ОСОБА_2 ;

5. Забезпечити усунення порушення вимог частини четвертої статті 1 Бюджетного кодексу України щодо покриття витрат університетської клініки коштом спеціального фонду кошторису, сформованого від надання плати и освітніх послуг;

6. Забезпечити відшкодування порушення щодо незаконної виплат винагороди за укладеними цивільно-правовими договорами з працівникам Університету, виконання робіт за якими належать до їх посадових обов`язків на суму 8678,5 тис. грн;

7. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь Університету втрат, допущених внаслідок використані коштів на наукові дослідження на суму 7401,1 тис. грн. за відсутності держави атестації як наукової установи;

8. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь Університету втрат на суму 1420,7 тис. грн, допущені внаслідок придбання обладнання у ТОВ «Шимюкрейн» та ФОП Петик завищеними цінами;

9. Забезпечити відшкодування на користь Університету шкоди подальшим спрямуванням до державного бюджету) на суму 921,3 тис. грн. заподіяної внаслідок незаконного відчуження на користь юридичної особи іншої країни об`єкта інтелектуальної власності України (патенту на винахід);

10. Забезпечити відшкодування порушення, що призвело до завищення вартості наукових досліджень на суму 852,0 тис. грн через безпідставну виплату заробітної плати та винагороди за цивільно-правовими договорами працівникам Університету, які не брали участі у цих дослідженнях;

11. Забезпечити повернення до державного бюджету коштів на суму 886,8 тис. грн, безпідставно використаних на фактично невиконаний заключний етап науково-дослідної роботи;

12. Стягнути на користь Університету втрачені та недоотримані доходи від надання платних освітніх послуг іноземними студентами загалом на суму 780, 0 тис. грн;

13. Стягнути на користь Університету втрачені та недоотримані доходи від надання платних послуг з проживання у гуртожитках та орендної плати загалом на суму 743,8 тис. грн.;

14. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 1.30-136 КЗпП України на користь Університету втрат, допущених внаслідок невжиття заходів щодо своєчасного стягнення дебіторської заборгованості за не виконані підрядником будівельно-монтажні роботи та не відшкодовані винними особами збитки на суму 696,0 тис. грн;

15. Забезпечити усунення порушення щодо безпідставної виплати надбавки за виконання особливо важливої роботи та перерахування єдиного соціального внеску загалом на суму 70,9 тис. грн;

16. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 193, 199, 217. 218 Господарського кодексу України та статей 611, 629 Цивільного кодексу України на користь Університету втрат, заподіяних ТОВ «Інтерактивні системи навчання» через ненадання послуги з доопрацювання комп`ютерної програми «Цифровий університет. Університет в смартфоні» на суму 603,7 тис. грн;

17. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь Університету втрат, допущених внаслідок придбання продуктів харчування за цінами, які на 240,2 тис. грн перевищили середні ціни, визначені Держстатом по місту Києву;

18. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 193, 231, 232 Господарського кодексу України на користь Університету штрафних санкцій загалом на суму 221,0 тис. грн за несвоєчасне виконання суб`єктами господарювання зобов`язань, визначених умовами договорів (мировою угодою). Зокрема, ТОВ «АСЕ» - 186, 6 тис. грн, ТОВ «Шимюкрейн» -19,5 тис. грн, ТОВ «Агні Інжиніринг» -ТТ,9 тис. грн;

19. Забезпечити повернення до державного бюджету коштів на суму 194,1 тис. грн, які зайво отримані внаслідок завищення Університетом вартості наукових досліджень, що проводилися у межах міжнародних проектів;

20. Забезпечити відшкодування на користь Університету втрат, допущених внаслідок придбання персональних комп`ютерів з перевищенням граничних сум витрат, затверджених Постановою № 332 на 60,6 тис. грн;

21. Забезпечити відшкодування порушення щодо безпідставного списання паливо-мастильних матеріалів на суму 24,7 тис. грн;

22. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України (з подальшим спрямуванням до державного бюджету) порушення щодо зайвого планування та, відповідно, отримання коштів на проведення наукових досліджень на суму 16407,2 тис. грн;

23. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України (з подальшим спрямуванням до державного бюджету) порушення щодо зайвого планування коштів на суму 11323,7 тис. грн на проведення наукових досліджень без атестації Університету як наукової установи;

24. Забезпечити використання за цільовим призначенням двох земельних ділянок площею 1,7 га вартістю 4337,1 тис. грн, що належать Університету на праві постійного користування;

25. Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України (з подальшим спрямуванням до державного бюджету) порушення щодо зайвого планування та відповідно отримання коштів загального фонду кошторису на продукти харчування загалом на суму 1746,3 тис. грн;

26. Забезпечити повернення до державного бюджету коштів на суму 1042,8 тис. грн, які Університет отримав від проведення науково-технічної експертизи з порушенням вимог Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу» за відсутності атестації як наукової установи;

27. Забезпечити переоформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки загальною площею 1,4097 га балансовою вартістю 118538,9 тис. грн, які зареєстровані за Національною академією державного управління при Президентові України, правонаступником якої є Університет;

28. Забезпечити відповідно до вимог статті 42 Земельного кодексу України передачу земельних ділянок під уведеними в експлуатацію житловими будинками ЖК «Еврика» та ЖК «Сонячна брама»;

29. Не допускати надалі нецільового використання бюджетних коштів, брати бюджетні зобов`язання відповідно до вимог Бюджетного кодексу України;

30. У діяльності Університету не допускати надалі порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі».

Не погоджуючись із пунктом 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 19, 20, 22, 23, 26 вимоги Державної аудиторської служби України, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон №2939-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (надалі - Положення), центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, є Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба).

Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення).

Пунктом 6 Положення передбачено, що Держаудитслужба має право в установленому порядку, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (п.п.16); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (п.п.20); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (п.п.23).

Статтею 2 Закону №2939-XII передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Пункт перший частини першої статті 8 Закону №2939 регламентує сферу здійснення державного фінансового контролю. У ньому зазначено, що такий контроль здійснюється відповідним органом зокрема за: цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників; відповідністю взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень.

Підпунктом 9 пункту 4 Положення визначено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згадані норми узгоджуються з положеннями ст.10 Закону №2939-XII, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, у п.7 цієї статті передбачено право цього органу пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Також слід зазначити, що аналіз норм Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Положення про Державну фінансову інспекцію України дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і в цій частині вона є обов`язковою до виконання. Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом направлення вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин, в органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Зі змісту оскаржуваної вимоги вбачається, що в ній викладено висновки Держаудитслужби про виявлені під час ревізії порушення Київського національного університету ім. Тараса Шевченка вимог чинного законодавства.

Зокрема, як було встановлено вище, оскаржуваними пунктами вимоги позивача було зобов`язано:

Розглянути результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівники установи, винних у допущених порушеннях;

Вжити заходів щодо повернення чотирикімнатної квартири площею 164,2 кв. м, вартістю 4381,3 тис. грн, виданої Університетом з порушення вимог законодавства ОСОБА_1 ;

Вжити заходів щодо повернення трикімнатної квартири площею 119,9 кв. м вартістю 3361,7 тис. грн., виданої Університетом з порушення вимог законодавства, ОСОБА_2 ;

Забезпечити відшкодування порушення щодо незаконної виплат винагороди за укладеними цивільно-правовими договорами з працівникам Університету, виконання робіт за якими належать до їх посадових обов`язків на суму 8678,5 тис. грн;

Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь Університету втрат, допущених внаслідок використані коштів на наукові дослідження на суму 7401,1 тис. грн за відсутності держави атестації як наукової установи;

Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь Університету втрат на суму 1420,7 тис. грн, допущені внаслідок придбання обладнання у ТОВ «Шимюкрейн» та ФОП Петик завищеними цінами;

Забезпечити відшкодування на користь Університету шкоди подальшим спрямуванням до державного бюджету) на суму 921,3 тис. гр заподіяної внаслідок незаконного відчуження на користь юридичної особи іншої країни об`єкта інтелектуальної власності України (патенту на винахід);

Забезпечити відшкодування порушення, що призвело до завищення вартості наукових досліджень на суму 852,0 тис. грн через безпідставну виплату заробітної плати та винагороди за цивільно-правовими договорами працівникам Університету, які не брали участі у цих дослідженнях;

Забезпечити повернення до державного бюджету коштів на суму 886,8 тис. грн, безпідставно використаних на фактично невиконаний заключний етап науково-дослідної роботи;

Стягнути на користь Університету втрачені та недоотримані доходи від надання платних освітніх послуг іноземними студентами загалом на суму 780, 0 тис. грн;

Забезпечити повернення до державного бюджету коштів на суму 194,1 тис. грн, які зайво отримані внаслідок завищення Університетом вартості наукових досліджень, що проводилися у межах міжнародних проектів;

Забезпечити відшкодування на користь Університету втрат, допущених внаслідок придбання персональних комп`ютерів з перевищенням граничних сум витрат, затверджених Постановою № 332 на 60,6 тис. грн;

Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України (з подальшим спрямуванням до державного бюджету) порушення щодо зайвого планування та, відповідно, отримання коштів на проведення наукових досліджень на суму 16407,2 тис. грн;

Забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України (з подальшим спрямуванням до державного бюджету) порушення щодо зайвого планування коштів на суму 11323,7 тис. грн на проведення наукових досліджень без атестації Університету як наукової установи;

Забезпечити повернення до державного бюджету коштів на суму 1042,8 тис. грн, які Університет отримав від проведення науково-технічної експертизи з порушенням вимог Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу» за відсутності атестації як наукової установи.

Оцінюючи правомірність вказаних пунктів вимоги суд звертає увагу на наступне.

Статтею 136 Кодексу законів про працю України встановлено, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

Відповідно до Статуту Київського національного університету ім. Тараса Шевченка - Центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, у підпорядкуванні якого перебуває Університет, є Міністерство освіти і науки України.

Пунктом 46 «Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 визначено, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж З робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

З аналізу наведених положень норм вбачається, що вимога контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна бути здійснена у письмовій Формі, сформована внаслідок реалізації контролюючим органом своєї компетенції (завдань і функцій відповідно до законодавства), містити чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного суб`єкту (об`єкту контролю» його посадових осіб), які є обов`язковими до виконання останнім.

Так, в ухвалі Верховного Суду у складі колегії судців Касаційного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі №810/1750/18 (адміністративне провадження №Пз/9901/48/18) зазначено, що Верховний Суд України та Верховний Суд виходили з того, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Верховний Суд, аналізуючи положення Закону №2939, розвинув далі позицію Верховного Суду України, вирішивши, що вимога органу державного фінансового контролю як акт індивідуальної дії породжує правові наслідки для суб`єкта, якому вона скерована, відтак вона є об`єктом судового контролю і повинна відповідати вимогам законодавства, що ставляться до акта індивідуальної дії.

Така позиція Верховного Суду узгоджується з висновками Верховного Суду України щодо того, що шляхом обов`язкових до виконання вимог органів державного фінансового контролю неможливо стягнути збитки, для встановлення розміру і стягнення яких передбачено окремий порядок.

Таким чином, стосовно характеру вимог органу фінансового контролю, обраного позивачами способу захисту, повноважень суду та меж судового розгляду у цій категорії справ існують чіткі і зрозумілі позиції Верховного Суду, які орієнтують суди на послідовне і однакове правозастосування.

Разом з тим, «законність» (правомірність) письмової вимоги контролюючого органу безумовно передбачає її обґрунтованість, наявність підстав для її скерування адресату, а також її відповідність решті критеріїв, що містяться у частині другій статті 2 КАС України.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що для перевірки правомірності вимоги органу фінансового контролю (конкретний зміст якої залежатиме від покладених в її основу висновків контролюючого суб`єкта за результатами відповідних перевірок щодо конкретних порушень певних положень законодавства) суду належить встановити: по-перше, чи прийнята (сформована та скерована підконтрольному суб`єкту) вимога на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України; для цього слід встановити, чи узгоджується зміст вимоги з висновками акту відповідної ревізії (перевірки) фінансово-господарської діяльності підконтрольного суб`єкта; чи відповідає предмет ревізії (перевірки) змісту вимоги; чи повноважний орган фінансового контролю проводив ревізію (перевірку) і приймав (формулював, скеровував) відповідну вимогу; чи ревізію (перевірку) проведено щодо належного (підконтрольного) суб`єкта; по-друге, чи відповідає зміст вимоги (який узгоджується з висновками акта ревізії (перевірки) положенням чинного законодавства, тобто чи є законні підстави для пред`явлення вимоги; останнє встановлюється судом шляхом правової оцінки встановлених у кожній конкретній справі обставин, аналізу відповідного законодавства (як застосованого органом державного фінансового контролю, так і того, яке підлягає застосуванню у спірних правовідносинах).

Приписами ч.5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищезазначеними рішеннями Верховного суду викладено алгоритм (послідовність) дій судів з перевірки письмових вимог контролюючого органу, з метою з`ясування їх правомірності, при оскарженні в судовому порядку.

Аналіз викладеної послідовності передбачає:

по-перше перевірку письмової вимоги на предмет відповідності критерію (у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України) прийняття рішення владним суб`єктом,

по-друге, у разі встановлення зазначеної відповідності, з`ясування відповідності змісту вимоги положенням чинного законодавства.

Разом з тим, встановлення невідповідності оскаржуваної вимоги критерію - у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, є підставою для висновку щодо протиправності оскаржуваної вимоги.

В даному випадку, оскаржувана вимога, яка є індивідуально-правовим актом, а відтак породжує права і обов`язки для підконтрольної установи, якій вона адресована, полягає в тому, щоб "усунути виявлені порушення", встановлені контролюючим органом.

Водночас, спірні пункти вимоги, як індивідуально-правовий акт, в силу закону обов`язкові до виконання підконтрольною установою, прийняті з порушенням вимог закону щодо її змісту, оскільки є неконкретизованими щодо способу, у який слід усунути порушення.

Зазначивши у вимозі про необхідність «усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку», відповідач не вказав, які саме дії та на підставі яких положень закону повинен здійснити позивач для усунення виявлених наслідків використання коштів з порушенням законодавства.

Слід зазначити, що спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених законодавчих актів, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, в свою чергу, може призвести до можливого порушення позивачем чинного законодавства. Зазначене в світлі обов`язкового характеру спірної вимоги в частині коригування роботи підконтрольної установи є порушенням вимог закону в частині змісту вимоги, як акту індивідуальної дії.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що публічно-владні управлінські функції реалізовані відповідачем при прийнятті спірної вимоги не у спосіб передбачений законом, внаслідок чого пункти вимоги 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 19, 20, 22, 23, 26 Державної аудиторської служби України, викладеної в листі від 03.02.2022 року № 000300-14/1252-2022 "Про усунення порушень" підлягають скасуванню як протиправні, оскільки не містять визначення конкретних дій, обов`язкових до виконання для усунення виявлених порушень.

З урахуванням вищезазначеного адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 132, 134, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Київського національного університету ім. Тараса Шевченка задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати п. 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 19, 20, 22, 23, 26 резолютивної частини листа-вимоги Державної аудиторської служби від 03.02.2022 року № 000300-14/1252-2022 "Про усунення порушень".

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної аудиторської служби України (, 04070, місто Київ, вул. Петра Сагайдачного, будинок 4) на користь Київського національного університету ім. Тараса Шевченка (, 01033, м. Київ, вул. Володимирська, 60) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню, 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя І.М. Погрібніченко