Справа № 640/2487/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 листопада 2022 року

м. Київ

справа №640/2487/21

адміністративне провадження № К/990/31333/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів - Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рахункової палати України, за участю третьої особи - Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Рахункової палати України, в якому просив: визнати протиправним та скасувати висновок, затверджений наказом Секретаря Рахункової палати-керівника апарату Ходаковського В.В. від 11 грудня 2020 року №322-к, в частині негативного оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; визнати протиправними та скасувати накази Секретаря Рахункової палати-керівника апарату Ходаковського В.В. про звільнення ОСОБА_3 від 14 грудня 2020 року №327-к; ОСОБА_2 від 14 грудня 2020 року №328-к; ОСОБА_1 від 14 грудня 2020 року №329-к, ОСОБА_4 від 14 грудня 2020 року № 330-к; зобов`язати Рахункову палату поновити: ОСОБА_3 на посаді начальника відділу аудиту у сфері антимонопольної діяльності департаменту контролю у сфері юстиції та запобігання корупції; ОСОБА_2 на посаду головного спеціаліста відділу аудиту у сфері юстиції та запобігання корупції департаменту контролю у сфері юстиції та запобігання корупції; ОСОБА_4 на посаду головного спеціаліста відділу аудиту у сфері юстиції та запобігання корупції департаменту контролю у сфері юстиції та запобігання корупції; ОСОБА_1 на посаду провідного спеціаліста відділу аудиту у сфері юстиції та запобігання корупції департаменту контролю у сфері юстиції та запобігання корупції, а якщо такі посади станом на дату виконання рішення суду скорочено або відсутні у штатному розписі Рахункової палати, зобов`язати Рахункову палату поновити ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на рівнозначній посаді; стягнути з Рахункової палати на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 грудня 2020 року по дату винесення судового рішення та 34475,32 грн у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Рахункової палати України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, виділивши їх в окремі провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

09 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 повторно подала касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Предметом спору у цій справі є правомірність висновку щодо негативного оцінювання діяльності державного службовця та звільнення його з цих підстав з посади державної служби.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України "Про запобігання корупції" суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судом касаційної інстанції не встановлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 зазначила, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить суспільний інтерес та має виняткове значення, оскільки захист від незаконного звільнення гарантовано статтею 43 Конституції України, а суспільний інтерес справи полягає в тому, що вона «стосується гарантій державних службовців від незаконних, самоправних рішень керівників державних органів».

Верховний Суд відхиляє такі доводи через їхню суб`єктивність, оскільки, вирішуючи такі спори, суди надають правову оцінку в залежності від обставин, встановлених у кожному конкретному випадку. Водночас представник ОСОБА_1 жодним чином не спростувала висновки судів та не обґрунтувала в чому саме полягає винятковість саме цієї справи та її значення для формування практики, із зазначенням новітніх, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, а лише послалася на неналежну оцінку судів обставин справи, з посиланням на недотримання процедури оцінювання, що також є оціночним судженням. Такі доводи, за відсутності вмотивованих підстав та відповідного аналізу правових норм у системному зв`язку з обставинами справи, що мають індивідуальні ознаки та характеристика особистих якостей позивача, не свідчать про винятковість цієї справи.

Суд також не бере до уваги доводи заявника про те, що справа становить суспільний інтерес, оскільки наявність «суспільного інтересу» як обставини, що може слугувати підставою для відкриття касаційного провадження, оцінюється за кількісними та якісними критеріями як-от: суспільна значущість, тобто вплив на права не окремої людини, а спільноти індивідуумів, які можуть стверджувати, що мають охоронюваний законом інтерес щодо предмета спору (кількісний критерій); інтенсивність втручання в сферу реалізації законного інтересу, тобто встановлення певних обтяжень для групи осіб майнового чи немайнового характеру, пов`язаних із предметом позову, та, переважно, але не винятково, триваючий характер дії таких обтяжень або обмежень у реалізації прав щодо певного суспільного блага (якісний критерій). Водночас аналіз мотивів касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не свідчить про наявність підстав для відкриття провадження у справі за підпунктом «в» частини п`ятої статті 328КАС України, так як представником ОСОБА_1 не наведено вмотивованих аргументів, що дозволили стверджувати, що формування Верховним Судом висновку щодо застосування певних норм у цій справі, буде мати вплив на права та інтереси спільноти з метою реалізації їхніх прав щодо певного суспільного блага.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на відхилення Верховним Судом, зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рахункової палати України, за участю третьої особи - Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: В.Е. Мацедонська

О.Р. Радишевська