Справа № 120/8333/22
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2022 р. Справа № 120/8333/22

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теплицького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районні Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій державного виконавця протиправними

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Теплицького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районні Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій державного виконавця протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій державного виконавця щодо не повернення виконавчого листа № 144/87/22 від 29.06.2022 року стягувачу на підставі порушень норм ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а натомість відкриття виконавчого провадження ВН № 69864008 від 26.09.2022 року.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 28.09.2022 року розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для надання відзиву.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Копію ухвали від 28.09.2022 року отримав 01.11.2022 року, що підтверджується матеріалами справи.

Так, ч. 4 ст. 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 26.06.2022 року головним державним виконавцем Теплицького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районні Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження № 69864008, на підставі виконавчого листа № 144/78/22 виданого 29.06.2022 року Гайсинським районним судом, щодо грошового стягнення з ОСОБА_1 на суму 2481 грн. витрат за неявку у судове засідання без поважних причин.

30.09.2022 року позивач отримала постанову по відкриття виконавчого провадження № 68864008 від 26.09.2022 року.

Не погодившись із прийняттям такої постанови, позивач звернулась в суд з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - "рішення") - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частина перша статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як встановлено з матеріалів справи, Гайсинським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист у справі № 144/78/22, згідно якого за обвинуваченням ОСОБА_1 у кримінальній справі накладено грошове стягнення у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2481 грн, за неявку в судове засідання без поважних причин.

Даний виконавчий лист направлено супровідним листом від 30.06.2022 року № 5965 на виконання до Теплицького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районні Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)

На підставі вказаного виконавчого документу державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2022 року.

Виходячи з положень Закону України "Про виконавче провадження", на стадії відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен пересвідчитися, зокрема, чи відповідає виконавчий документ і заява про його виконання вимогам Закону України "Про виконавче провадження", чи надано усі документи, відтак якщо немає підстав для повернення виконавчого документа або відмови у відкритті виконавчого документа, відкриває виконавче провадження. А перевірка виконання рішення суду здійснюється вже після відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено з поданої скарги, скаржник вважає, що державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття його до виконання через те, що останній не відповідав вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме через відсутність зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії та номеру паспорту боржника, а також виконавчий лист не містив дати прийняття рішення.

Однак суд не може погодитись з цією позицією виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

При цьому частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено випадки, за яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону чи якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункти 6 і 10).

Примусове виконання рішень у даних категоріях справ покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) (частина перша, друга статті 5 Закону).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій (частини перша, третя статті 24 Закону).

Згідно статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у кримінальних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у кримінальних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії та номеру паспорту, не є підставою для повернення виконавчого документа, оскільки згідно пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тобто, у разі не зазначення та/або неправильного зазначення реєстраційного номеру платника податків або серії та номеру паспорту у виконавчому документі, державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про витребування необхідної інформації.

Таким чином, не зазначення реєстраційного номеру платника податків у виконавчому документі, не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Не підлягають врахування і твердження скаржника щодо не зазначення дати у виконавчому листі.

Оскільки дата у виконавчому листі була зазначена, однак в такій допущено описку, а саме не розставлено розділові знаки, однак така все ж таки, дає можливість встановити, що судом саме "29.06.2022 року" було розглянуто справу за обвинуваченням ОСОБА_1 .

Так, пунктом 7 розділу І Загальні положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, встановлено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Прийняте державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 69864008 рішення у формі постанови, повністю відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, оскільки містять усі необхідні обов`язкові реквізити.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що жодних передбачених Законом України "Про виконавче провадження" підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено, державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження" та у межах наданих йому повноважень.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Окремо суд вважає за належне надати оцінку підсудності справи.

Враховуючи, що виконавчий лист видано Гайсинським районним судом Вінницької області у кримінальній справі, а відтак виконання такого має здійснюватися за нормами КПК України.

Отже виконання такого здійснюється за нормами Кримінально Процесуального Кодексу України. При цьому, нормами розділу 8 зазначеного кодексу не визначено порядок у якому судочинстві здійснюється виконання виконавчих листів.

Разом з тим нормами ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Із зазначеного слідує, що дана справа відноситься до адміністративної юрисдикції, у зв`язку з чим даним судовим рішенням розглянуто позовні вимоги по суті та таким надана оцінка виходячи із зазначених обставин справи.

Враховуючи вимоги ст. 139 КАС України, підстави для відшкодування позивачу судових витрат у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Теплицького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районні Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій державного виконавця протиправними відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович