Справа № 580/2048/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 580/2048/21

адміністративне провадження № К/990/29789/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №580/2048/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про стягнення суми компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а також в надурочний час за період з грудня 2018 року по лютий 2021 року, суми інфляційних втрат у зв`язку з затримкою термінів виплати компенсації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 26.02.2021 № 56 о/с, яким Позивача звільнено з посади слідчого Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, з 01.03.2021, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису, з припиненням державної служби;

- поновити Позивача на посаді слідчого Третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді слідчого в цьому (або іншому) Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань;

- стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 5247 грн. 38 коп. на день, виходячи з виплат за грудень 2020 року та січень 2021, як за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню Позивача із займаної посади;

- стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі 869 666 грн. 95 коп., з яких: 810 716 грн. - сума компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а також в надурочний час за період з грудня 2018 року по лютий 2021 року; 58 950 грн. 95 коп. - сума інфляційних втрат, розмір яких визначено станом на 25.03.2021, у зв`язку з затримкою термінів виплати компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а також в надурочний час за період з грудня 2018 року по січень 2021 року.

30 серпня 2021 року рішенням Черкаського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі (вул. Індустріальна, 89, м. Мелітополь, Запорізька область, 72316, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за роботу за фактично відпрацьований надурочний час з 18.00 до 20.00 години 08.07.2019, 11.07.2019, 14.08.2019, 02.10.2019, 03.10.2019, 15.01.2020, 17.01.2020, 02.03.2020, 03.03.2020 та 04.03.2020.

Зобов`язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати (інфляційні втрати) згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», розраховану за методикою постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» починаючи з 1 липня 2019 року по день фактичного розрахунку.

02 червня 2022 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов?язання Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за роботу за фактично відпрацьований надурочний час з 18.00 до 20.00 години 09.01.2019, 10.01.2019, 21.02.2019, 26.03.2019, 27.03.2019, 02.05.2019, 04.06.2019, 05.06.2019, 09.07.2019, 10.07.2019, 30.09.2019, 01.10.2019, 21.10.2019, 14.01.2020, за роботу за фактично відпрацьований час у вихідні дні 31.03.2019, 06.10.2019, 19.01.2020; зобов`язання Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати (інфляційні втрати) згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», розраховану за методикою постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» починаючи з 1 січня 2019 року по день фактичного розрахунку та прийняти в цій частині нову постанову, якою задоволені позовні вимоги в даній частині ОСОБА_1 .

Зобов?язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за роботу за фактично відпрацьований надурочний час з 18.00 до 20.00 години 09.01.2019, 10.01.2019, 21.02.2019, 26.03.2019, 27.03.2019, 02.05.2019, 04.06.2019, 05.06.2019, 09.07.2019, 10.07.2019, 30.09.2019, 01.10.2019, 21.10.2019, 14.01.2020 та за роботу за фактично відпрацьований час у вихідні дні 31.03.2019, 06.10.2019, 19.01.2020.

Зобов?язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати (інфляційні втрати) згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», розраховану за методикою постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» починаючи з 1 січня 2019 року по день фактичного розрахунку.

07 липня 2022 року додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (72316, Запорізька область, м. Мельтополь, вул. Індустріальна, 89, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 (три тисячі) грн.

На вказані рішення суду першої інстанції , постанову та додаткову постанову апеляційного суду відповідачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 31 жовтня 2022 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

У касаційній скарзі відповідачем зазначено, що вона подана на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі №759/5013/17, від 26 листопада 2018 року у справі №789/4153/16-ц.

Проте, в касаційній скарзі відповідачем не наведено, які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначеній постанові Верховного Суду, та не доводить, що правовідносини у цій справі та у справі №759/5013/17, №789/4153/16-ц є подібними.

Суд зазначає, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, для встановлення подібності справ і відносин слід враховувати сукупність таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм.

Також в касаційній скарзі відповідачем також зазначено, що вона подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження відповідач зазначає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду, щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме частини четвертої статті 56 Закону України «Про державну службу» (відносно застосування даної статті у випадку залучення державного службовця до чергування та застосування до даних правовідносин Постанови Секретаріату ВЦРПС « Про чергування на підприємствах і установах» від 02.04.1954 №233).

Водночас суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Варто зауважити, що скаржником лише процитовано положення статті 56 Закону України «Про державну службу», викладено обставини справи та констатовано про неправильне застосування вказаної статті судами попередніх інстанцій, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення відповідачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №580/2048/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про стягнення суми компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а також в надурочний час за період з грудня 2018 року по лютий 2021 року, суми інфляційних втрат у зв`язку з затримкою термінів виплати компенсації - повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова