Справа № 440/7590/22
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/7590/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 12 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 12 Регіональної військово-лікарської комісії про:
- визнання протиправною бездіяльність 12 Регіональної військово-лікарської комісії, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку поранення, причин смерті сина з виконанням обов`язків військової служби;
- зобов`язання розглянути документи та скласти постанову про пов`язаність поранення, причин смерті колишнього військовослужбовця капітана ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби.
Ухвалою від 12 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
16 вересня 2022 року позивачем надано до суду документи, якими усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Крім того, просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
При вирішенні питання про залучення до участі у справі Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, суд виходить з наступних міркувань.
Частиною 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.
Частиною 4 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору підлягає залученню до участі у справі у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Разом з тим обов`язок доказування щодо впливу рішення суду на права, свободи, інтереси або обов`язки третіх осіб покладений на учасника справи, який подає відповідну заяву.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідачем не наведено жодних обґрунтувань на підтвердження наявності підстав для залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Зважаючи на викладене, враховуючи предмет спору у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином.
Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на вказані норми, суд прийшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.
Позивач, ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.04.1990.
ОСОБА_2 з 02.07.2012 по 15.01.2017 проходив військову службу у 3 Територіальному Одеському вузлі урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
ОСОБА_2 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
ОСОБА_2 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.01.2017.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 20 від 16.01.2017, ОСОБА_2 загинув на території З ТВУЗ Держспецзв`язку, причина смерті: зруйнування речовини головного мозку, перелом кісток черепа, ушкодження внаслідок пострілу із вогнепальної зброї.
Відповідно до висновку експерта №20 від 15.01.2017 причиною смерті гр. ОСОБА_2 стало вогнепальне поранення голови, що призвело до зруйнування речовини головного мозку та перелому кісток черепа.
Згідно акту службового розслідування, затвердженого начальником 3 ТВУЗ 16.03.2017, комісія з проведення службового розслідування дійшла висновку, що нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Ймовірною причиною даного нещасного випадку є самогубство.
Головою державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України генерал-лейтенантом ОСОБА_3 11.07.2019 затверджено акт №1 про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
Постановою слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, від 19.04.2022 закрито кримінальне провадження №0000056 від 15.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04.10.2022 скасовано постанову першого СВ (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, від 19.04.2022 про закриття кримінального провадження №0000056 від 15.01.2017 за ч. 1 ст. 115 КК України та направлено кримінальне провадження для проведення досудового розслідування.
Листом 12 Регіональної військово-лікарської комісії від 27.01.2022 №121 повідомлено позивачу, що документи ОСОБА_2 для встановлення причинного зв`язку смерті не надходили.
22.02.2022 листом №1/564 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав до 12 Регіональної військово-лікарської комісії заяву ОСОБА_1 з доданими документами для прийняття постанови про причинний зв`язок поранення, яке призвело до смерті, з виконанням обов`язків військової служби, які були повернуті без розгляду з початком військової агресії Росії.
26.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно направив 12 Регіональної військово-лікарської комісії заяву ОСОБА_1 з доданими документами для прийняття постанови про причинний зв`язок поранення, яке призвело до смерті, з виконанням обов`язків військової служби, про що повідомлено позивачу листом від 06.05.2022 №1/1555.
У відповідності до листа 12 Регіональної військово-лікарської комісії від 03.05.2022 №325, комісією, для об`єктивного та своєчасного розгляду питання щодо встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 , витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_2 завірену копію постанови про закриття кримінальної справи (або рішення суду) з підсумками розслідування обставин смерті ОСОБА_2 . Повідомлено, що після надходження документів, комісія повернеться до розгляду даного питання.
03.05.2022 12 Регіональною військово-лікарською комісією направлено листа начальнику Миргородського відділення Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи з вимогою надати завірену копію протоколу (акту) судово-медичної експертизи трупи ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (довідка про причину смерті від 16.01.2017 №20).
Листом від 31.05.2022 № 392 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що в наданих документах немає кінцевого ствердження, що смерть ОСОБА_2 була наслідком суїциду. В результаті проведених заходів (службового розслідування) версія, що нещасний випадок міг статися в результаті необережного поводження зі зброєю підтвердження не знайшла. Повідомлено, що для об`єктивного розгляду даного питання було зроблено запити щодо надання документів, які можуть правильно встановити причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 , а саме: постанови про закриття кримінальної справи (або рішення суду) з підсумками розслідування обставин смерті ОСОБА_2 , протоколу (акту) судово-медичної експертизи трупи ОСОБА_2 . Зазначено, що після надходження документів, комісія повернеться до розгляду даного питання.
10.08.2022 12 Регіональною військово-лікарською комісією повторно направлено листи начальнику Миргородського відділення Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи з вимогою надати завірену копію протоколу (акту) судово-медичної експертизи трупи ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (довідка про причину смерті від 16.01.2017 №20) та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 з вимогою про надання постанови про закриття кримінальної справи (або рішення суду) з підсумками розслідування обставин смерті ОСОБА_2
13.09.2022 12 Регіональною військово-лікарською комісією листом №898 повернуто ІНФОРМАЦІЯ_4 документи ОСОБА_2 без реалізації, оскільки до теперішнього часу відповіді на запити від ІНФОРМАЦІЯ_2 та Миргородського відділення Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи не надходили. Зазначено, що до розгляду даного питання комісія повернеться після надходження повного пакету документів.
Вважаючи протиправною бездіяльність 12 Регіональної військово-лікарської комісії, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку поранення, причин смерті сина з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Згідно пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до частини шостої статті 18 Закону № 2011-XII вдова (вдівець) загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік) військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, які перебували на його утриманні, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
Згідно статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, затвердженого Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення № 402 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення № 402 основним завданнями військово-лікарської експертизи є, серед іншого: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
В силу пункту підпункту 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право: приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку19. У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення (пункт 21.3 глави 21 розділу І Положення № 402).
Так, згідно пункту 21.7 глави 21 розділу І Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Водночас, абзац третій пункту 21.8 глави 21 розділу І Положення № 402 передбачає, що прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється.
Аналіз вищевикладених норм свідчить, що наявність довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або акта про нещасний випадок є обов`язковим для прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва).
Як встановлено судом з наданих матеріалів та підтверджується відповідачем, на розгляд 12 Регіональної військово-лікарської комісії не було надано ні довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), ні акта про нещасний випадок військовослужбовця ОСОБА_2 .
Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 06.11.2015 № 668 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, яка визначає підстави для призначення службових розслідувань, права й обов`язки посадових осіб Адміністрації Держспецзв`язку, її територіальних органів, Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку, підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку, територіальних підрозділів, закладів, установ і організацій Держспецзв`язку (далі - підрозділи Держспецзв`язку), установлює процедуру проведення службових розслідувань стосовно військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом в Держспецзв`язку, оформлення їх результатів та прийняття за ними рішень.
Згідно підпункту 14 пункту 1 Інструкції службове розслідування призначаються в разі суїциду, суїцидальних спроб серед військовослужбовців чи виникнення конфліктних відносин у колективі.
Таким чином, випадок смерті військовослужбовця ОСОБА_2 підлягав спеціальному розслідуванню комісією з розслідування нещасного випадку відповідно до вимог Інструкції №668, та відповідно комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана була скласти акт про нещасний випадок.
Матеріалами справи підтверджено, що 3 ТВУЗ Держспецзв`язку прийнято наказ від 16.01.2017 №12 "Про призначення службового розслідування", наказ від 16.02.2017 №49 "Про продовження службового розслідування" та за його результатами складено акт про результати службового розслідування від 16.03.2017, акт №1 про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
Акт про результати службового розслідування від 16.03.2017, який надано на розгляд відповідачу разом із заявою позивача про встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 , було складено за результатами проведення в порядку спеціального розслідування нещасного випадку, та є документом, висновки якого могли б достовірно підтверджувати обставини і причини смерті ОСОБА_2 .
Згідно акту службового розслідування, затвердженого начальником 3 ТВУЗ 16.03.2017, комісія з проведення службового розслідування дійшла висновку, що нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Ймовірною причиною даного нещасного випадку є самогубство.
Відповідно до акту №1 про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, вид події - самогубство.
Таким чином, посилання відповідача на відсутність документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) є необґрунтованими.
При цьому, суд вважає, що головним завданням ВЛК при визначенні кінцевого висновку (результату), є встановлення всіх важливих та дійсних обставин, які і мають бути відображені у постанові.
Однак, при витребуванні постанови про закриття кримінальної справи (або рішення суду) з підсумками розслідування обставин смерті ОСОБА_2 , протоколу (акту) судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_2 , відповідачем не вчинено дій для об`єктивного та своєчасного розгляду питання стосовно встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 , зокрема, шляхом витребування акту про нещасний випадок.
Наведені висновки суду дають підстави стверджувати, що доводи, покладені в основу відзиву на позовну заяву, не є визначальними, позаяк, відповідач не вчинив всіх належних дій для встановлення важливих та дійсних обставин, які і мають бути відображені у постанові.
За таких обставин, суд констатує, що повернувши подані ОСОБА_1 до 12 Регіональної військово-лікарської комісії документи без реалізації відповідач діяв всупереч наданих йому повноважень.
За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково шляхом визнання протиправною бездіяльність 12 Регіональної військово-лікарської комісії, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку поранення, причин смерті сина з виконанням обов`язків військової служби, а також зобов`язання відповідача повторно розглянути документи стосовно ОСОБА_2 про пов`язаність поранення, причин смерті з виконанням обов`язків військової служби.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача скласти постанову про пов`язаність поранення, причин смерті колишнього військовослужбовця капітана ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби, то суд зазначає наступне.
За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Крім того, як судом вже було зазначено, передумовою встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв військовослужбовців є певний алгоритм дій уповноваженого органу щодо вивчення наданих на розгляд комісії документів.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.
Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн і суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань 12 Регіональної військово-лікарської комісії на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до 12 Регіональної військово-лікарської комісії (вул. Культури, 5, Харків, 61058) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність 12 Регіональної військово-лікарської комісії, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку поранення, причин смерті сина з виконанням обов`язків військової служби.
Зобов`язати 12 Регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути документи стосовно ОСОБА_2 про пов`язаність поранення, причин смерті з виконанням обов`язків військової служби.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджених асигнувань 12 Регіональної військово-лікарської комісії на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,2 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва