Справа № 600/2885/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Чернівці Справа № 600/2885/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним і скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним і скасування наказів та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області №1151 від 13 червня 2022 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Головного управління Національної поліції в Луганській області", в частині застосування до поліцейського лейтенанта поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_3), інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області №257 о/с від 27 червня 2022 року, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- зобов?язати Головне управління Національної поліції в Луганській області змінити формулювання причини звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 шляхом внесення змін до наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області №257 о/с від 27 червня 2022 року, в частині його звільнення за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) та вважати звільненим з 30 червня 2022 року ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням);

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Луганській області у виплаті ОСОБА_1 грошового утримання згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" щомісячної додаткової винагороди в сумі 30000,00 грн;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 16, , засоби зв`язку 0645-20-41; на період воєнного стану тимчасова дислокація за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв?язку - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань виплатити ОСОБА_1 грошове утримання згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" за період з 01 березня по 30 червня 2022 року щомісячну додаткову винагороду в сумі 30000,00 грн, загальну суму 120000, 00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 27 червня 2022 року наказом №257 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі статті 77 частини першої пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Позивач не погоджується зі звільненням по негативним мотивам, оскільки відповідачем при притягненні його до дисциплінарної відповідальності не враховано, що позивач до 27 березня 2022 року продовжував виконувати свої посадові обов`язки на території Луганської області. Однак у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, позивач був вимушений залишити місце несення служби для здійснення евакуації своєї сім`ї. Водночас керівництвом ГУНП в Луганській області не було донесено до особового складу місце дислокації ГУПН в Луганській області. Позивач разом з сім`єю евакуювався до м. Чернівці, де зареєструвався та став на облік як внутрішньо переміщена особа. У зв`язку з вимушеною евакуацією та неповідомленням керівництва позивача про місце дислокації ГУНП в Луганській області, позивач не прибув до місця несення служби у м. Дніпро. Окрім цього, позивач частково не погоджується з оскаржуваним наказом про звільнення, адже вважає, що враховуючи всі обставини даної справи він підлягає звільненню зі служби в поліції за статтею 77 частиною першою пунктом 7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Також у зв`язку зі неправомірністю звільненням з органів Національної поліції через притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, позивач вважає, що відповідач протиправно не виплачував йому щомісячну додаткову винагороду в сумі 30000 грн за період з 01 березня по 30 червня 2022 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним і скасування наказів та зобов`язання вчинити дії; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Головне управління Національної поліції України у Чернівецькій області, заперечуючи проти позовних вимог, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що звільнення позивача зв`язку з реалізацію накладеного дисциплінарного стягнення здійснено відповідачем на підставі та в порядку передбаченому чинним законодавством. Так, матеріалами службового розслідування відповідачем встановлено факт невиконання позивачем наказу №505 від 25 лютого 2022 року щодо прибуття до місця тимчасової дислокації ГУНП в Луганській області в м. Дніпро, але причини невиконання зазначеного наказу позивачем не доведено до відповідача. Таким чином, дисциплінарна комісія відповідача на підставі матеріалів службового розслідування дійшла обґрунтованого висновку про те, що позивачем у зв`язку з особистою недисциплінованістю, безвідповідальним ставленням до виконання своїх обов`язків, грубо порушено вимоги п.п. 1, 2, 4, 5, 6, ч. 3, ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п.1, 2, 6, ч.1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2, ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, наказу керівництва ГУНП в Луганській області щодо прибуття поліцейських до місця тимчасової дислокації Головного управління, Присяги поліцейського, що вразилося у невиконанні завдань покладених на органи Національної поліції України під час дії воєнного стану в державі, що суперечить сутності і призначенню правоохоронних інституцій, підривають авторитет та рівень довіри громадян до поліції. Щодо вимоги позивача про нарахування та виплату щомісячної додаткової винагороди в сумі 30000 грн за період з 01 березня по 30 червня 2022 року відповідач зазначив, що дана додаткова винагорода припинена виплачуватися позивачу на підставі наказу ГУНП в Луганській області №565 від 25 березня 2022 року у зв`язку з відсутністю позивача без поважних причин за місцем несення служби, який у свою чергу не є предметом спору в даній справі. Головне управління Національної поліції в Луганській області просило відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача також надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без участі його представника.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, беручи до уваги волевиялення сторін у справі про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Ухвалою суду від 16 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення цього позову без розгляду.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України.

22 квітня 2022 року Головним управлінням Національної поліції України у Луганській області прийнято наказ «По особовому складу» №189 о/с, відповідно до якого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Луганській області, звільнено зі служби в поліції з 23 квітня 2022 рок за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), встановивши відсоток премії за квітень 2022 року 0%.

Листом від 23 квітня 2022 року №112/111/34-2022 Головним управлінням Національної поліції України у Луганській області повідомлено позивача про звільнення з 23 квітня 2022 року за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Також повідомлено, що трудову книжку та наказ про звільнення необхідно отримати в УКЗ Головного управління Національної поліції України у Луганській області, попередньо узгодивши вказане питання.

06 травня 2022 року начальником УГІ ГУНП в Луганській області підполковником поліції В.Кутовим подано до Головного управління Національної поліції України у Луганській області доповідну записку про результати вивчення матеріалів та висновків службових розслідувань проведених підрозділами ГУНП в Луганській області, в якій просив скасувати накази ГУНП в Луганській області від 22 квітня 2022 року №754 та від 22 квітня 2022 року №189 о/с, призначити службові розслідування, сформувавши дисциплінарні комісії з числа працівників УГІ, УОАЗОР ГУНП в Луганській області із залученням до складу цих комісій працівників ЛУД ВБ НПУ та ВПК в Луганській області ДКП НПУ, враховуючи територіальну підпорядкованість поліцейських, яких раніше було притягнуто вищевказаним наказом до дисциплінарної відповідальності (окремо ГУНП, Сєвєродонецький РУП, Старобільський РУП, Щастинський РВП, Сватіський РВП). Дисциплінарним комісіям ГУНП у ході проведення службових врахувати можливі допущення поліцейськими, які не прибули та не зареєструвалися за місцем тимчасової дислокації ГУНП в Луганській області та інших підрозділів НПУ, дисциплінарних проступків, що не були досліджені, а також змін у законодавстві України, що набули чинності 01 травня 2022 року.

З метою повного та об`єктивного з?ясування обставин неприбуття до місця тимчасової дислокації ГУНП в луганській області окремих працівників Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області та підпорядкованих йому підрозділів, а також можливого порушення останніми вимог відомчих нормативних документів МВС України та НПУ, встановлення причин і умов його вчинення, а також наявності вини поліцейських, керуючись вимогами статей 14, 15, 26 Закону України «Про дисциплінарний статут НПУ», а також вимогами пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та пунктів 2-4 розділу І Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07 листопада 2018 року №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національній поліції України», 06 травня 2022 року Головним управлінням Національної поліції України у Луганській області прийнято наказ №839 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії».

Згідно рапорту від 10 травня 2022 року ОСОБА_1 просив звільнити його зі служби в поліції України за власним бажанням. Військовий квиток, службову характеристику під час проходження строкової служби в лавах ЗСУ в період часу з 2000-2002 роки, трудову книжку, довідку про вислугу років просив надіслати за поштовою адресою відділення №1, м. Чернівці за адресою вул. Руська, 248-0, м. Чернівці, Чернівецька область. Разом із цим просив сплатити йому заробітну плату за березень та квітень 2022 року та додаткової винагороди в розмірі 30000 грн щомісячно згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану».

12 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції України у Луганській області із рапортом, в якому просив звільнити його з Національної поліції України за власним бажанням з 19 травня 2022 року, повідомивши, при цьому, що від проходження військово-лікарської комісії відмовляється, вважає свій стан здоров?я задовільним. Претензії щодо звільнення має з приводу чого ним надано цей рапорт.

Наказом Головного управління Національної поліції України у Луганській області від 20 травня 2022 року №970 продовжено термін проведення службового розслідування до 05 червня 2022 року.

За результатами службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції ГУНП в Луганській області складено Висновок від 04 червня 2022 року.

Відповідно до Висновку відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування, підтвердилися.

Так, в ході службового розслідування встановлено, що 25 лютого 2022 року наказом начальника Головного управління Національної поліції України у Луганській області полковника поліції Григорова О.О. №505 було введено в дію план евакуації підрозділів Головного управління Національної поліції України у Луганській області, встановлено місце тимчасової дислокації в м. Дніпро.

Проте окремі працівники поліції районного управління поліції та їх структурних підрозділів Головного управління Національної поліції України у Луганській області, зокрема лейтенант поліції ОСОБА_1. інспектор сектору публічного порядку відділу превенції Сєвєродонецького районного управління Головного управління Національної поліції України у Луганській області, не виконав наказ керівництва ГУНП щодо евакуації та не прибув до місця тимчасової дислокації Головного правління (м. Дніпро) для виконання службових обов`язків, покладених на Національну поліцію.

Встановлено, що дії, вчинені ОСОБА_1 , грубо порушують Присягу поліцейського, суперечать сутності призначенню правоохоронних інституцій, підривають авторитет та рівень довіри громадян поліції та призводять до негативного впливу на імідж Національної поліції України.

У висновку зазначено, що вказана подія сталася внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідального ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог підпункту 1, 2, 4, 5, 6, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, підпункту 1, 2, 6 частини першої статті 18, пункту 24 частини першої статті 23, частини другої статті 24 закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, наказів керівництва Головного управління Національної поліції України у Луганській області щодо прибуття поліцейських до місця тимчасової дислокації Головного управління, Присяги поліцейського, що виразилося у невиконанні завдань покладених на органи Національної поліції України під час дії воєнного стану в державі, що суперечить сутності призначенню правоохоронних інституцій, підривають авторитет та рівень довіри громадян до поліції з боку ОСОБА_1 .

У зв`язку із цим, дисциплінарна комісія вказала, що за виявлені під час службового розслідування порушення лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Сєвєродонецького районного управління Головного управління Національної поліції України у Луганській області, необхідно звільнити зі служби в поліції.

На підставі Висновку службового розслідування від 04 червня 2022 року, наказом Головного управління Національної поліції України у Луганській області «При притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП в Луганській області» від 13 червня 2022 року №1151 за особисту недисциплінованість, безвідповідальне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог підпункту 1, 2, 4, 5, 6, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, підпункту 1, 2, 6, частини першої статті 18, пункту 24, частини першої статті 23, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, наказу керівництва Головного управління Національної поліції України у Луганській області щодо прибуття поліцейських до місця дислокації Головного управління, Присяги поліцейського, що виразилося у невиконанні завдань покладених на органи Національної поліції України під час дії воєнного стану в державі, що суперечить сутності і призначенню правоохоронних інституцій, підривають авторитет та рівень довіри громадян до поліції, лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Луганській області, звільнено із служби в поліції.

На підставі зазначеного наказу від 13 червня 2022 року №1151, Головним управлінням Національної поліції України у Луганській області прийнято наказ «По особовому складу» від 27 червня 2022 року №257 о/с, яким ОСОБА_1 , інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Луганській області, звільнено із служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 30 червня 2022 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 21 рік 02 місяці 15 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 07 років 08 місяців 28 днів, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 23 діб, встановивши відсоток премії за червень 2022 року 0%.

Позивач звертався до Головного управління Національної поліції України у Луганській області із заявою, в якій, посилаючись на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», просив зарахувати до наказу №257 о/с від 27 червня 2022 року «Про звільнення» до календарної вислуги років пільгові умови 07 років 08 місяців 28 днів. Просив внести зміни до наказу Головного управління Національної поліції України у Луганській області №257 о/с від 27 червня 2022 року в частині: «звільнити зі служби в поліції за власним бажанням».

Листом від 30 червня 2022 року №2253/111/19/05-2022 Головне управління Національної поліції України у Луганській області повідомило позивача про прийнятий наказ №257 о/с від 27 червня 2022 року та про можливість отримання трудової книжки, наказу про звільнення, проведення остаточного розрахунку за місцем тимчасової дислокації Головного управління Національної поліції України у Луганській області за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд.20а.

Також в матеріалах справи міститься службова характеристика інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, згідно якої лейтенант ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Сєвєродонецького РУП перебував з 02 лютого 2021 року. Відповідно до посадової інструкції виконання функціональних обов`язків і несення служби здійснював у відділі поліції №1 Сєвєродонецького РУП (м. Рубіжне). відповідав за напрямок роботи з організації охорони публічного порядку та безпеки на території обслуговування ВП №1 Сєвєродонецького РУП. За час служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України зарекомендував себе неоднозначно. За період роботи на посаді ОСОБА_1 проявляв себе як дисциплінований, сумлінно виконуючий свої обов`язки працівник. Вболівав за результати своєї праці, розпочату роботу завжди доводив до завершення. Працював не рухаючись з особистим часом. Постійно працював над підвищенням свого професійного рівня. У службовій діяльності суворо дотримувався вимог законів. інших нормативних актів, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ та Національної поліції України. Охайно відносився до носіння однострою, знав матеріальну частину зброї та правила її використання. Поза службою поводив себе гідно, добрий сім`янин. Однак у відносинах із колегами, в деяких ситуаціях, запальний та різкий. До труднощів служби виявився не стійким. Наказ начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області полковника поліції А.Мазура щодо евакуації до тимчасово місця дислокації ГУНП в Луганській області (м. Дніпро) не виконав, до несення служби у місці дислокації не приступив.

За таких обставин, не погоджуючись із наказами від 13 червня 2022 року №1151 та від 27 червня 2022 року №257 о/с, підставами звільнення зі служби в поліції та невиплатою щомісячної грошової винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону №580 визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина 3 статті 11 Закону № 580).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону № 580 визначено обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону № 580 визначено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 580 у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Частиною 1 статті 19 Закону № 580 визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина 2 статті 19 Закону № 580).

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною 2 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з частинами 1-3 статті 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.

Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Отже, проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки, особливо в період введення у державі воєнного стану.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина 1 статті 11 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частин 1, 2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно з частинами 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини 6 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина 10 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України (частина 7 статті 15 Дисциплінарного статуту).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (частина 15 статті 15 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини 1 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Згідно з частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини 1 статті 24 Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок № 893), який, зокрема, містить положення аналогічні вищенаведеним нормам Дисциплінарного статуту.

Пунктом 1 розділу ІІ «Призначення службового розслідування» Порядку №893 передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно пункту 1 розділу V «Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією» Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Окрім того, пунктом 4 Розділу V вказаного Порядку передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно пункту 7 розділу V «Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією» Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Правила оформлення матеріалів службового розслідування наведені у розділі VI Порядку №893.

Зокрема, у пункті 4 розділу VI Порядку №893 зазначено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Частиною дев`ятою статті 20 Дисциплінарного статуту передбачено, що застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Частиною другою статті 27 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 27 Дисциплінарного статуту Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт (абзац 3 частини третьої статті 27 Дисциплінарного статуту).

Згідно пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Зі встановлених обставин справи вбачається, що службове розслідування відносно порушення позивачем службової дисципліни було призначено письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, на підставі доповідної записки, з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин неприбуття до місця тимчасової дислокації ГУНП в Луганській області окремих працівників Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області та підпорядкованих йому підрозділів, а також можливого порушення останнім вимог відомчих нормативних документів МВС України та НПУ, встановлення причин і умов його вчинення, а також наявності вини поліцейських. Тобто, у відповідності до наведених вище положень статті 14 Дисциплінарного статуту та пункту 1 розділу ІІ Порядку №893.

Також з обставин справи вбачається, що за результатом проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія встановила, що відповідно до інформації, наданої Сєвєродонецьким РУП ГУНП в Луганській області, встановлено, що окремі працівники поліції зазначеного районного управління поліції та їх структурних підрозділів не виконали наказ керівництва ГУНП щодо евакуації та не прибули до місця тимчасової дислокації Головного управління (м. Дніпро), для виконання службових обов`язків покладених на Національну поліцію. Надійшла інформація щодо неприбуття лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору публічного порядку відділу превенції Сєвєродонецького районного управління Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Згідно наданих відповідачем матеріалів службового розслідування, вказані вище обставини були встановлені дисциплінарною комісією на підставі пояснень працівників поліції, які прибули на місце дислокації в м. Дніпро.

Так, згідно змісту наявних у матеріалах службового розслідування пояснень ОСОБА_3 , заступника начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області,, відібраних у нього в рамках проведення службового розслідування, 24 лютого 2022 року у зв`язку з початком бойових дій на території України та введенням воєнного стану о 05 год. 00 хв була оголошена команда «бойова тривога», по якій весь особовий склад Сєвєродонецького РУП ГУНП було зібрано на внутрішньому подвір`ї Сєвєродонецького РУП. Начальником Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області підполковником поліції Анатолієм Мазуром було доведено особовому складу про оголошення у країні воєнного стану та жінкам було запропоновано самостійно почати евакуацію у напрямку м. Дніпро.

24 лютого 2022 начальником Сєвєродонецького РУП ГУНП додатково було продубльовано вищезазначену інформацію повідомленням у групі месенджера WhatsApp, до якої підключені всі співробітники Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області. Також про евакуацію було доведено безпосереднім керівникам.

25 лютого 2022 року начальником Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області підполковником поліції Анатолієм Мазуром зібрано особовий склад в адміністративній будівлі Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області та наказано евакуйовуватися у напрямку м. Дніпро співробітникам, які залишилися продовжувати нести службу у Сєвєродонецькому РУП. Дана команда була продубльована у месенджер WhatsApp та через безпосередніх керівників. Після його прибуття до тимчасового місця дислокації Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області - ВП №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області (м. Дніпро) особисто ним, ОСОБА_3 , працівниками сектору кадрового забезпечення, а також іншим працівниками Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області постійно проводився моніторинг особового складу, який не виходить службу - здійснювалися дзвінки особовому складу Сєвєродонецького РУП ГУНП (які не виконали наказ щодо евакуації) для доведення інформації щодо необхідності негайного прибуття до м. Дніпро або Дніпропетровської області для подальшого продовження проходження служби та виконання покладених на них службових обов`язків. До тимчасового місця дислокації ГУНП в Луганській області (м. Дніпро) та інших територіальних підрозділів не прибув та не виконує свої службові обов`язки - ОСОБА_1 , помічник чергового чергової частини сектору моніторингу Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, старший сержант поліції.

Аналогічні за змістом пояснення надано працівниками Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Отже, позивач був обізнаний про місце дислокації Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області. В той же час він і не був позбавлений можливості проявити зацікавленість щодо місця дислокації підрозділу, де проходить службу.

Окрім цього, згідно матеріалів справи, позивачу в месенджері WhatsApp було направлено лист у форматі Word, в якому йому повідомлялося про проведення службового розслідування щодо можливого порушення ним службової дисципліни, у тому числі в частині неприбуття до місця тимчасової дислокації Головного Управління Національної поліції в Луганській області для проходження служби в лавах Національної поліції та виконання посадових обов`язків. В даному листі містилася пропозиція прибути до членів дисциплінарної комісії, які дислокуються в приміщенні ГУНП в Дніпропетровській області для надання пояснень щодо обставин відсутності за місцем дислокації підрозділу.

На вказане повідомлення позивач повідомив, що не може прибути в м. Дніпро по сімейним обставинам та у зв`язку з матеріальними проблемами. Наголошував, що хоче звільнитися з власного бажання і про можливість подальшого спілкування виключно з його адвокатом.

Вказані обставини не заперечувалися позивачем у ході судового розгляду цієї справи.

Втім, суд критично оцінює наведену позицію позивача щодо неможливості прибути до місця тимчасової дислокацій ГУ НП в Луганській області, оскільки зазначені вище позивачем обставини не підтверджені жодними належними доказами.

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 по справі №815/4463/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 76889399) сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява №34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (заява № 63235/00).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12.01.2012 у справі "Горовенки та Бугара проти України" зазначив, що уряди та правоохоронні органи забезпечують те, щоб усі посадові особи з підтримання правопорядку мали відповідні моральні, фізичні та психологічні якості для ефективного виконання своїх функцій і проходили безперервну та ретельну професійну підготовку. Необхідно періодично здійснювати перевірку їхньої придатності для виконання таких функцій.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічний правовий висновок здійснено Верховним Судом у постанові від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 76615256).

Отже, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №814/2530/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 91571566) зазначив, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №802/1150/17-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 81046498) вказав на те, що під час правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 не прибув на робоче місце для несення служби за місцем дислокації у місто Дніпро згідно наказу ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 505 та був відсутній на службі до прийняття оскаржуваних наказів про звільнення.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивачем учинялись будь-які дії для того, щоб прибути до місця несення служби у м. Дніпро, перебуваючи при цьому в м. Чернівцях з 28.03.2022 року.

Суд визнає таким, що підтверджується встановленими обставинами справи факт допущення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді неприбуття до місця тимчасової дислокації для подальшого несення служби, будучи при цьому проінформованим наказом ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 505 про введення в дію плану евакуації підрозділів ГУНП в Луганській області та встановлення місця тимчасової дислокації в м. Дніпро.

Суд вважає, що така поведінка позивача безумовно підриває авторитет поліції, формує негативну думку у населення про поліцію та дискредитує звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання ним вимог законодавства, а також присяги працівника поліції і посадових обов`язків.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується учинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку, внаслідок чого позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказу №1151 від 13 червня 2022 року та наказу №257 о/с від 27 червня 2022 року не підлягають задоволенню.

У ході судового розгляду справи позивачем не наведено будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам вчиненого дисциплінарного проступку.

На переконання суду, висновок службового розслідування сформований з урахуванням не тільки норм чинного законодавства та у межах компетенції, а також із врахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Луганській області змінити формулювання причини звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 шляхом внесення змін до наказу №257 о/с від 27 червня 2022 року в частині його звільнення за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) та вважати звільненим з 30 червня 2022 року зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), то такі задоволенню не підлягають, адже фактично є похідними від позовних вимог про оскарження наказів №1151 від 13 червня 2022 року та наказу №257 о/с від 27 червня 2022 року, в задоволенні яких суд відмовляє.

Крім цього, варто зазначити і таке.

Закон України «Про Національну поліцію» не визначає умов щодо строків розгляду рапорту про звільнення за власним бажанням.

Пунктом 4 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII передбачено можливість застосування норм «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затверджене постановою Кабінету Міністрів України 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

Положенням № 144 передбачені особливості звільнення зі служби за ініціативою особи: - підпункт «ж» пункту 64 - особи звільняються зі служби: за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; - підпункт «з» особи звільняються зі служби: у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації; - підпункт «и» пункту 64 - особи звільняються зі служби: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; - пункт 68 - особи, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Таким чином, особливостями звільнення зі служби з поліції, у разі звільнення з ініціативи особи, є: - у разі звільнення за власним бажанням - заявник має повідомити про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; - у разі звільнення у зв`язку із переходом до служби у інший правоохоронних орган - заявником має бути визначено про бажання звільнитись у зв`язку із таким переходом; - у разі звільнення у випадках, визначених «Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 - заявником має визначатись обставина, передбачена Переліком (у спорі що розглядається такі обставини судом не встановлені); - у разі звільнення за особистим проханням - заявник має попередити прямого начальника про звільнення не пізніш ніж за три місяці до дня звільнення.

Верховний Суд у постанові від 15.02.2021 у справі № 160/3607/19 висловив правову позицію, що приписи пункту 68 Положення № 114 застосовуються як норми спеціального нормативно-правового акту у питанні регулювання терміну попередження позивачем про звільнення за власним бажанням, який, на відміну від КЗпП України, становить не два тижні, а три місяці. У вказаній справі суд касаційної інстанції зазначив, що у межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору можуть домовитися про звільнення у більш короткий строк. Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі № 810/3376/16, від 20.12.2019 у справі № 826/375/17.

Особливістю розглянутого правового регулювання є те, що змістом наведеного законодавчого припису, до закінчення тримісячного строку попередження особа має право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк. У разі якщо сторони домовилися про звільнення у більш короткий строк, особа має право відкликати поданий рапорт про звільнення до спливу цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 815/1490/16, від 22.11.2019 у справі № 813/740/17.

Верховний Суд України у постановах від 05.12.2011 у справі № 21-236а11, від 29.05.2012 у справі № 21-122а12, від 10.07.2012 у справі № 21-136а12, усуваючи розбіжності у судовій практиці щодо застосування пункту 68 Положення № 114, дійшов висновку, що до закінчення тримісячного строку попередження відповідні особи мають право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк.

Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим статусом працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку тощо.

Враховуючи, що позивач у рапорті від 12 травня 2022 року не зазначає поважність причин звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, то у відповідача був відсутній обов`язок розгляду вказаного рапорту в менш стислі строки, ніж три місяці.

При цьому суд погоджується із твердженнями відповідача про те, що позивач увесь період часу включно до звільнення повинен був сумлінно виконувати обов`язки поліцейського, зокрема, перебувати на службі, чого ним вчинено не було. А тому, у задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправною відмови відповідача у виплаті щомісячної додаткової винагороди в сумі 30000,00 грн за період з 01 березня по 30 червня 2022 року та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Луганській області виплатити таку щомісячну додаткову винагороду в загальній сумі 120000,00 грн суд виходить з наступного.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Поряд з цим у матеріалах справи міститься чинний та не оскаржений позивачем наказ №565 від 25 березня 2022 року «Про припинення грошового забезпечення окремим поліцейським ГУНП в Луганській області», яким припинено виплату грошового забезпечення з 01 березня 2022 року поліцейським, які з 01 березня 2022 року відсутні на службі та не виконують свої функціональні обов`язки під час воєнного стану - лейтенанту поліції ОСОБА_1 , інспектору сектору публічного порядку відділу превенції Сєвєродонецького районного управління Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Враховуючи, що судом встановлено факт відсутності позивача в місці тимчасової дислокації Головного управління Національної поліції в Луганській області та не виконання ним без поважних причин своїх службових обов`язків, відповідачем на підставі наказу №565 від 25 березня 2022 року правомірно було припинено виплату позивачу щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30000 грн.

Тому, позовні вимоги щодо виплати указаної є безпідставними, необгрунтованими й задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів законність оскаржуваного звільнення з публічної служби. Натомість доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними і скасування наказів та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 16 листопада 2022 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідач - Головне управління Національної поліції в Луганській області (місце тимчасової дислокації: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20 «А», 5).

Суддя О.П. Лелюк