Справа № 826/2907/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року м. Київ № 826/2907/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії»
до:Державної авіаційної служби України
про:визнання нечинною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації № 2245 від 23.01.2015 року,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Аерофлот - російські авіалінії» (119002, Російська Федерація, м. Москва, вул. Арбат, 10; основний державний реєстраційний номер - 661; в особі представництва (код 20053725; 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 112-А), представника, що діє на підставі довіреності Рибачок В.А.; 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 79; e-mail: ) з позовом до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації № 2245 від 23.01.2015 року.

Згідно з ухвалою судді від 10.03.2015 відкрито провадження у справі та призначено засідання на 08.04.2015 р.

За клопотанням сторін ухвалою від 08.04.2015 зупинено провадження у справі № 826/2907/15 до набранням законної сили судовим рішенням у справі № 826/2681/15, в рамках якої оскаржувався протокол № 2245 від 17.01.2015 та заявлені вимоги про зобов`язання відповідача скасувати зазначений протокол, на підставі якого було прийнято оскаржуване у даній справі рішення.

Рішенням ОАС м. Києва від 20.12.2021 у справі № 826/2681/15 у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» - відмовлено. Як вбачається за наявних відомостей, рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 19.01.2022.

Ухвалою суду від 11.11.2022 поновлено провадження у справі та, враховуючи зміни у процесуальному законодавстві, належність даної категорії справ до справ незначної складності (п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України), продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалу надіслано засобами телекомунікаційного зв`язку на електроні адресу учасників (їх представників), які були ними заявлені під час розгляду справи.

Позиція позивача.

Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його протиправним та просить його скасувати.

Зазначає, що 2 лютого 2015 року отримана постанова ДАС України № 2245 від 23 січня 2015 року про накладення на товариство штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Між тим, як зазначає позивач, відповідач не зазначив в постанові, який саме підпункт п. 118 постанови КМ України №401 було порушено з боку Позивача.

Звертає увагу, що жодних повідомлень від командира повітряного судна, органів ОПР або органів управління Повітряних Сил Збройних Сил про факт порушення порядку використання повітряного простору України з боку позивача не було.

Додає, що за змістом постанови головою Державіаслужби України установлено факт правопорушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні 14 липня 2014 року рейсу AFL 1847 о 07 год. 47 хв, а саме виконання цього рейсу без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України.

Підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації та винесення Постанови був Протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації від 17 січня 2015 року.

Позивач зазначає, що позивач оскаржив в суді дії відповідача щодо складення протоколу, оскільки останній був складений Державним інспектором Державіаслужби України без належних на те повноважень, з порушенням вимог Порядку та без доказів виявлення факту правопорушення, зазначеного в Протоколі.

Заявник звертає увагу на те, що що станом на 14 липня 2014 року був відсутній факт правопорушення у галузі цивільної авіації, визначений положеннями пунктів 94 та 118 Положення про використання повітряного простору України.

Все викладене, як вважає позивач, свідчить про те, що у голови ДАС України були відсутні правові підстави для винесення щодо позивача постанови № 2245 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 23 січня 2015 року.

Позиція відповідача.

Відповідач, отримавши копію позову та ухвали про відкриття провадження у справі, відзиву на позов не надав.

Встановлені судом обставини.

З наявної в матеріалах справи постанови від 23.01.2015 № 2045 вбачається накладення штрафу на позивача у сумі 136 000 грн.

Постанову, як в ній зазначено, прийнято за результатами розгляду матеріалів справи та протоколу щодо порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні 14.07.2014 рейсу AFL 1847 о 07 год. 47 хв, а саме виконання цього рейсу без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, що є порушенням ст. 30 Повітряного кодексу України, п. 94 та 118 постанови КМУ від 29.03.2022 № 401, у зв`язку з чим та на підставі статей 127 - 130 Повітряного кодексу України накладено власне штраф.

Відповідно до згаданого протоколу від 17.01.2015 № 2245 (т.1, а.с. 92), складеного державним інспектором ДАС у присутності запрошеного представника позивача Рибачок В.А. та Стеценко А.П., проведено перевірку інформації викладеної в телеграмі Украероцентру тлг№141513 (від 14.07.2014). Встановлено, що у вказану дату та час здійснило політ з порядком використання повітряного простору України ПС, яке виконувало вказаний рейс, незважаючи на заборону використання повітряного простору, чим порушено ст. 30 Повітряного кодексу України та п. 04 та 118 постанови КМУ від 29.03.2002 № 401. Представник позивача ознайомлений з протоколом 17.01.2015.

У протоколі зазначено про наявність зауважень, які, однак, не надані позивачем до матеріалів справи.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, перш за все, слід зазначити, що справа розглядається в межах заявлених підстав та предмету позову, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 9 КАС України.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові основи діяльності в галузі авіації встановлює Повітряний кодекс України (далі - ПК України). Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 ПК України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов`язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 16 ПК України державні інспектори та особи, уповноважені на проведення перевірок, на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки відповідно до частини шостої цієї статті мають право складати протоколи та розглядати справи про адміністративні правопорушення і застосовувати фінансові санкції.

Процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті визначено у Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 № 637, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2012 за № 73/20386 (далі - Порядок № 637 в редакції на час виникнення спірних відносин).

Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів авіаційної діяльності (далі - Суб`єкт) у разі здійснення ними правопорушення у галузі цивільної авіації та фізичних осіб у разі здійснення ними адміністративного правопорушення на повітряному транспорті (п. 1.2 Порядку).

Оформлення матеріалів про правопорушення у галузі цивільної авіації визначено у розділі ІІ названого Порядку.

Підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації згідно з пунктом 2.1 Порядку є протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації, складений за формою згідно з додатком 1.

Відповідно до пункту 2.2 Порядку № 637 протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники.

Повноваження державних інспекторів не обмежено кваліфікацією посад.

Положення пункту 8 ч. 1 ст. 16 ПК України та пункту 2.2 Порядку № 637 наділяють державних інспекторів повноваженнями щодо складання протоколів про правопорушення у сфері цивільної авіації.

У відповідності до п. 6.1 Положення № 68 державний інспектор на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки має право безперешкодно перевіряти роботу суб`єктів та об`єктів авіаційної діяльності, у тому числі іноземних, на території України, виконання польотів з метою нагляду за забезпеченням безпеки авіації та додержанням авіаційних правил.

Вказане кореспондується нормам п. 5.6 Положення № 68 згідно якого, якщо державному інспектору стає відомо, що діяльність або бездіяльність будь-якої особи загрожує або може загрожувати безпеці авіації, він зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів у межах своїх повноважень для усунення загрози безпеці авіації.

У даному випадку, як зазначено вище, державним інспектором у присутності представників позивача складено відповідний протокол, який містить всі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. фактичні обставини вчинення правопорушення, для розгляду справи.

Так, протокол містить виклад обставин, які за пунктом 118 Положення №401 визначаються як порушення порядку використання повітряного простору, що підлягають розслідуванню, а саме - виконання повітряним судном польоту через зону обмеження польотів, небезпечну зону та зону, що належить до тимчасово зарезервованого повітряного простору, без відповідного дозволу під час її використання, що спростовує доводи позивача відносно відсутності конкретизації порушення (зазначення конкретного підпункту.

Відносно доводів позивача щодо оскарження дій по складанню протоколу, слід зазначити, що вказані дії оскаржені в рамках іншої справи № 826/2681/15, де позивач також просив зобов`язати Державну авіаційну службу України скасувати цей протокол.

Так, у рішенні суду від 20.12.2021, яке набрало законної сили 19.01.2022, встановлено, крім іншого, що починаючи з 09год. 00хв. 27.06.2014 над АР Крим була встановлена заборонена зона, про що свідчить опублікована в NOTAM A2461/14 інформація. Суд зазначив у рішенні, що оскільки, Європейський Аеронавігаційний план встановлює, що аеронавігаційне обслуговування в межах всього Сімферопольського РПІ, включаючи відкрите море над акваторією Чорного моря здійснює Україна, та враховуючи відповідні NOTAM, то вбачається доведення до відома позивача в офіційному порядку обставин закриття аеропорту Сімферополь. Вказане в силу положень Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. зумовлює відсутність підстав у позивача для користування аеропортом Сімферополь, навіть і за наявності повідомлень посадових осіб аеропорту про готовність прийняти відповідний рейс. Суд констатував, що відповідачем встановлено порушення ПС - здійснено політ з порушенням порядку використання. Отже, як зазначено у рішенні суду, позивачем було допущено порушення норм Положення про використання повітряного простору України без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, а відтак і положень ст. 30 Повітряного кодексу. Суд також встановив, що дозвіл на використання повітряного простору, який видається Украероцентром, РДЦ у позивача відсутній, а тому вказане доводить допущення ним порушення норм Положення про використання повітряного простору України, а відтак і положень Повітряного кодексу. Таким чином, як зазначено у рішенні суду, оскільки позивач не є суб`єктом авіаційної діяльності, який знаходиться на території України, об`єкти авіаційної діяльності (повітряні судна - порушники) розміщені, як за межами України, так і на анексованій Російською Федерацією території України - АР Крим, що в свою чергу унеможливлює проведення перевірки на місці (як того вимагає абз.2 ч. 1 ст.16 Повітряного кодексу), суд вважає, що в такій ситуації невидача спеціального завдання на проведення перевірки, як того вимагає законодавство, не є істотним по суті, оскільки фактично відсутня можливість вказати об`єкт та місце перевірки. Разом з тим, відсутність такого завдання, в такій ситуації, на думку суду, не перешкоджає інспектору скласти протокол про правопорушення, що передбачено п.2.5 "Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті" (№ 637 від 26.12.2011). зазначено також у рішенні, що політ позивача без дозволу на закритій території України є таким, що створював загрозу безпеці авіації, що зумовлює необхідність реагування державних інспекторів з авіаційного нагляду. Щодо перевірки факту, правопорушення, то вказані обставини встановлюються під час розгляду справи, проте позивачем не було надано відповідачу доказів, які спростовують обставини порушень в галузі цивільної авіації. Відтак, суд сформулював висновок, встановив, що оскаржувані протоколи прийняті Державною авіаційною службою України на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак підстави для їх скасування та задоволення позовних вимог відсутні.

Як відомо, в силу приписів ч. 4 ст. 7 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, що враховується і судом у даній справі.

З урахуванням встановлених у судовому рішенні обставин, слід дійти висновку про відсутність підстав для тверджень про протиправність складання протоколу, який став підставою для прийняття оскаржуваної у даній справі постанови.

Слід повторитися, що польоти товариства без дозволів над закритою територією України є такими, що створюють загрози безпеці авіації, що зумовлює необхідність реагування державних інспекторів з авіаційного нагляду.

При цьому, слід наголосити, що окремі несуттєві процедурні порушення, які можуть бути допущені контролюючим органом при розгляді справи про правопорушення, не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження факту правопорушення.

Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення.

Натомість, вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Суд зазначає, що предметом даного адміністративного позову є постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, а не дії відповідача щодо проведення перевірки чи складання протоколу.

Натомість варто повторно наголосити, що у матеріалах справи відсутні в порядку ч. 1 ст. 77 КАС України докази на спростування правомірності дій посадової особи Державіаслужби України при розгляді справи про правопорушення у галузі цивільної авіації, як і доказів визнання протиправними дій відповідача, його посадових осіб у зв`язку із встановленими обставинами розгляду справи.

Щодо порушення товариством повітряного простору України.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 33 ПК України обслуговування повітряного руху в районах польотної інформації, диспетчерських районах, диспетчерських зонах, на маршрутах обслуговування повітряного руху, у тому числі в повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху міжнародними договорами України покладена на Україну (крім зон та аеродромів, де обслуговування повітряного руху здійснюється відповідними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування), організується та здійснюється в порядку, встановленому Положенням про використання повітряного простору України.

Для виконання польоту необхідно отримати від уповноваженого органу з питань цивільної авіації дозвіл на виліт цивільного повітряного судна з аеродрому України, приліт повітряного судна до аеродрому України або на проліт територією України, за винятком випадків, установлених авіаційними правилами України. Порядок подання запиту щодо видачі такого дозволу, умови та порядок його видачі встановлюються авіаційними правилами України (ч.ч. 6, 7 ст. 46 ПК України).

Наказом Державної служби з нагляду за забезпеченням безпеки авіації, Міноборони затверджено Правила надання експлуатантам дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України № 897/703 від 28.11.2005, згідно п. 1.2 яких, останні встановлюють порядок отримання дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України ПС, порядок контролю Державної авіаційної служби України за виконанням вимог українськими та іноземними експлуатантами наданих дозволів під час здійснення міжнародних, внутрішніх та транзитних польотів.

В той же час, розділ 7 Положення № 401 регулює питання заборон та обмежень використання повітряного простору.

Згідно п. 93 вказаного Положення № 401 в окремих частинах повітряного простору встановлюються заборона або обмеження на його використання, які публікуються в документах з аеронавігаційної інформації та/або включаються до плану використання повітряного простору. Форма та зміст плану використання повітряного простору визначаються інструкцією з управління використанням повітряного простору.

У даному випадку, факти встановлення заборони, її оприлюднення та доведення до відома компанії не спростовуються та не оскаржуються, як власне жодним судом не встановлено протиправності таких дій влади України.

Враховуючи те, що протокол є носієм доказової інформації, беручи до уваги відсутність заявки та дозволу, факт польоту, що підтверджується протоколом, виходячи із складу порушення (порушень), визначених п. 118 Положення № 401, слід дійти висновку про підтвердження факту допущення позивачем порушення норм Положення про використання повітряного простору України, а відтак і положень Повітряного кодексу.

Не зазначення у постанові конкретного п/п у п. 118 Положення № 401 не спростовує факту порушення, оскільки склад правопорушення, зазначений у протоколі, відтворений у п. 118 Положення № 401. Наявний у протоколі виклад обставин порушення не створює перешкод для розуміння та констатації складу порушення, викладеного зрозумілою мовою та тезами, що не викликає сумніву відносно щодо наявності факту порушення, за яке товариство притягнуто до відповідальності.

В порядку ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не доведено наявності заявок та дозволу.

Дозвіл на використання повітряного простору, який видається Украероцентром, РДЦ у позивача відсутній, а тому вказане доводить допущення ним порушення норм Положення про використання повітряного простору України, а відтак і положень Повітряного кодексу.

Слід додати, що під час розгляду справи не встановлено суттєвих та значимих порушень процедури, які б могли потягти за собою скасування спірного рішення.

Доводи позивача не спростовують самого факту порушення та не є підставою для звільнення товариства від відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та, враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, судом не встановлено порушень прав чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Отже, виходячи із заявлених підстав позову, системного аналізу положень профільного законодавства, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем спірної постанови та, як наслідок про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до приписів статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 111 "Перехідні положення").

Суддя О.А. Кармазін