Справа № 760/4279/22
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1160/22
Справа № 760/4279/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) до інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Мартинюк Андрія Зіновійовича /далі - інспектор поліції Мартинюк А.З./ (адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9), Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Києві (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

06.04.2022 через систему «Електронний суд» до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов вказаний адміністративний позов, датований 21.03.2022, за підписом представника позивача - адвоката Вербового Р.П. (діє на підставі ордеру), в якому ставиться питання про скасування постанови серії БАБ № 571081 від 19.02.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2022 для розгляду зазначеного позову визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 13.04.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14.04.2022 позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/)

Обґрунтування позову

В позові, зокрема, вказується, що 19.02.2022 інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції було винесено постанову серії БАБ № 571081 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розміоі 850,00 грн.

Зазначається, що відповідно до такої постанови: «19.02.2022 року о 20 год. 30 хв. на вул. Набережній, водій ОСОБА_1 , керуючи вищевказаним автомобілем, проїхав Т-подібне перехрестя вул. Київської та Набережної на червоний сигнал світлофора (забороняючий). При перевірці документів у водія було виявлено, що д.н.з. на автомобілі не відповідає вимогам стандарту ДСТУ 4278 від 2019 року, чим порушено ПДР п. 2.9.В.»

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною чим порушує законні права та інтереси останнього, а тому підлягає скасуванню.

Зокрема, звертає увагу на відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Зауважує, що згідно фабули зазначеної постанови, водій порушив п. 2.9.В Правил дорожнього руху, а саме: «д.н.з. на автомобілі не відповідає вимогам ДСТУ 4278 від 2019 р.», що є іншим складом адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена іншою статтею КУпАП.

Також, позивач вказує, що працівниками поліції на власний розсуд трактовано наявність у діях позивача адміністративного правопорушення, як невідповідність вимог стандартів номерного знаку, проте, це не відповідає дійсності, оскільки зазначений номер зареєстрований за даним транспортним засобом у відповідному до визначеного законодавством порядку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 у розділі «особливі відмітки», як іменний номерний знак НОМЕР_2 .

Звернуто увагу на те, що оскаржувана постанова не містить жодного обґрунтування щодо того, чим саме номерний знак не відповідає вимогам стандарту та який саме пункт ДСТУ це регламентує.

Крім того, в позові наголошується на тому, що на клопотання позивача, що було оголошено інспектору патрульної поліції, йому не було надано можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також, вказується, що при складанні постанови було допущено порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, зокрема, працівником поліції внесено виправлення у постанову, а саме у частину статті, за якою позивача притягнуто до відповідальності. Також, в порушення п. 10 зазначеної вище Інструкції та ст. 283 КУпАП взагалі не зазначено місця вчинення правопорушення (населений пункт тощо), а вказано лише назви вулиць.

Щодо правової позиції відповідачів

Відповідачі своїм правом подання відзиву не скористалися. Копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із доданими до неї матеріалами отримали, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, з яких вбачається їх отримання Управлінням патрульної поліції у місті - 19.09.2022, а Департаментом - 16.09.2022.

Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідачів на адресу Солом`янського районного суду міста Києва не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити їх правову позицію щодо предмету спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

19.02.2022 інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві, капітаном поліції Мартинюком Андрієм Зіновійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ № 571081 (а.с. 13), за змістом якої, 19.02.2022 о 20 год. 30 хв., водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Audi SQ7, реєстраційний знак НОМЕР_3 , по вул. Набережній, проїхав Т-подібне перехрестя вул. Київської та вул. Набережної на червоний сигнал світлофора (забороняючий). При перевірці документів у водія було виявлено, що державний номерний знак на автомобілі не відповідає вимогам стандарту ДСТУ 4278 від 2019, чим порушено п. 2.9.в ПДР.

У зв`язку з зазначеним, як вказано в оскарженій постанові, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за «ч. 6 ст. 126 КУпАП».

Враховуючи наведене в оскарженій постанові, на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 850,00 грн.

До позовної заяви долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належного позивачу, відомості про який містяться в оскаржуваній постанові (а.с. 14-15), зі змісту якого вбачається, зокрема, особливі відмітки: ІНЗ: DP02878 (а.с. 15).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже законодавчо встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Суд враховує, що відповідно до п. 9 розділу 4 наказу Міністерства внутрішні з справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» від 06.11.2015 № 1376 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941), бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Як вбачається з опису встановленого поліцейським порушення, його кваліфікація мала бути за ч. 6 ст. 121 КУпАП: керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Згідно з п. 2.9.в ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Разом з тим, за змістом п. 9.7 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.08.2010 № 379, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за N 123/18861, після одержання виготовлених індивідуальних номерних знаків та відповідного документа на них власник ТЗ звертається до Центру за місцем реєстрації ТЗ для проведення перереєстрації. При цьому проводяться дії, передбачені пунктом 4.1 глави 4 цієї Інструкції, оформляється нове свідоцтво про реєстрацію ТЗ, у графу " Особливі відмітки" якого заносяться символи індивідуального номерного знака. До справи про видачу свідоцтва про реєстрацію ТЗ долучаються відповідний документ на номерні знаки, що виготовлені за індивідуальним замовленням власника, та попереднє свідоцтво про реєстрацію ТЗ (тимчасовий реєстраційний талон, технічний паспорт).

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, Audi SQ7, реєстраційний номер НОМЕР_4 , належного ОСОБА_1 , яке містить такі особливі відмітки: ІНЗ: DP02878 (а.с. 15).

Таким чином, судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене, відсутність доказів правомірності дій з боку інспектора патрульної поліції, встановлені судом обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині скасування оскаржуваної постанови.

При цьому суд зазначає, що належним відповідачем в даній категорії справ є саме Департамент патрульної поліції.

Так, як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020 належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення суд звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в статті 213 КУпАП, до яких відносяться як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у статтях 221-222 КУпАП.

Згідно з приписами ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених ч. 6 ст. 121 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції та не передбачає повноваження судів розглядати дані справи в розумінні глави 22 КУпАП.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у ст. 222 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених ст. 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 2301/243/17.

На підставі наведеного, суд відмовляє в задоволені вимог позивача в частині закриття справи щодо позивача про вчинення адміністративного порушення.

Висновок суду

Скасувати постанову серії БАБ № 571081 від 19.02.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Мартинюк Андрієм Зіновійовичем відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням задоволення позову на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 496,20 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с. 12).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Мартинюка Андрія Зіновійовича, Департаменту патрульної поліції, - задовольнити частково, в частині належного відповідача - Департаменту патрульної поліції.

Скасувати постанову серії БАБ № 571081 від 19.02.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Мартинюк Андрієм Зіновійовичем відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

В задоволенні інших вимог позову - відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) 496,20 грн (чотириста девяносто шість гривень двадцять копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич