Справа № 420/12793/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби України за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Одеської митниці Державної митної служби щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 про неможливість своєчасного вивезення транспортного засобу за межі митної території України протиправною.

- зобов`язати Одеську митницю Державної митної служби розглянути звернення ОСОБА_1 про неможливість своєчасного вивезення транспортного засобу за межі митної території України та надати відповідь.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що бездіяльність Одеської митниці Державної митної служби України щодо ненадання відповіді на звернення в порядку ЗУ «Про звернення громадян» є протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача. Наявність доказів прийняття заяви позивача та відсутність інформації про результати розгляду його заяви свідчать про порушення конституційного права позивача на звернення до органів державної влади, розгляд та отримання обґрунтованої відповіді у встановлений законом строк.

Ухвалою суду від 16.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача надійшов відзив, в якому представник зазначає, що позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник зазначає, що при розгляді тексту Листа позивача встановлено, що виходячи з його змісту він не містить ознак звернення, а отже, не підлягає розгляду як такий, що підпадає під дію Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96 «Про звернення громадян», оскільки статтею 3 Закону встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Лист ОСОБА_1 слід класифікувати як повідомлення митного органу про наміри вивезення даного транспортного засобу особистого користування RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер VIN НОМЕР_2 за межі митної території України, який не містить прохальної частини, а тому не підлягає наданню відповіді. Крім того, згідно відомостей Автоматизованої системи митного оформлення Одеської митниці, перетин кордону зазначеного транспортного засобу особистого користування у напрямку в`їзду на митну територію України було здійснено 02.02.2022 у зоні діяльності Волинської митниці. Цією ж митницею відповідно до поданої громадянином, відповідальним за митний режим тимчасового ввезення і повинні розглядатись усі питання дотримання з боку цього громадянина такого митного режиму. Таким чином, Одеська митниця не є органом повноважень, щодо митних постів Чернівецької області, про які йдеться в Листі ОСОБА_1 , так як митні пости, що знаходяться на території Чернівецької області є структурними підрозділами Чернівецької митниці (як структурного підрозділу Державної митної служби України), а питання ввезення та/або вивезення через ці пости не відноситься до компетенції Одеської митниці. З метою належного реагування з боку Одеської митниці на надходження Листа, інформація про Лист була внесена до відповідного модулю АСМО для подальшого врахування у роботі усіх митних органів України.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що наведене відповідачем у відзиві не спростовує фактичного порушення відповідачем прав позивача та обставин протиправності дій відповідача наведених у позові.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.02.2022 року ввіз на територію України транспортний засіб RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер VIN НОМЕР_2 та як вбачається з митної декларації позивач зобов`язався вивезти вказаний автомобіль 03.04.2022 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що 13.04.2022 року позивач звернувся до Одеської митниці із заявою наступного змісту: «Наступним інформую Вас про неможливість вчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу марки RENAULT MEGANE Scenic реєстраційний № НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_2 у зв`язку із становищем України воєнного стану чоловіки які не можуть виїхати за кордон у віці 18-60 років так як є воєннозобов`язані неможливо було виїхати велися воєнні бої. Транспортний засіб в режимі тимчасового ввезення було ввезено за митну територію України 02 лютого 2022 року у пункті пропуску Ягодин.

Подальше вивезення автомобілю буде здійснено у пункті пропуску Чернівецької області Сирет і подальше прямування до роботи.» (а.с.7).

Вказаний лист отримано відповідачем 14.04.2022 року.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно не надано відповіді на його лист від 13.04.2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписами ст. 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію», право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено перелік суб`єктів відносин у сфері доступу до публічної інформації якими є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 20 Закону України «Про інформацію» встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо (стаття 29 Закону України «Про інформацію»).

Згідно з ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, зокрема, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону.

Приписами ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Положеннями ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Згідно з частиною другою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до частини першої, пункту 4 частини другої статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити, зокрема, надання недостовірної або неповної інформації.

Отже, запит на інформацію це прохання будь-якої особи до розпорядника інформації про надати публічної інформації, що знаходиться у його володінні.

З огляду на лист позивача до Одеської митниці, лист не містить жодного прохання. Позивач повідомляє у вказаному листі про обставини ввезення в Україну транспортного засобу та неможливості його вивезення, у зв`язку з воєнним станом та обмеженнями, що діють під час воєнного стану.

Буд-якого прохання щодо надання інформації, що знаходиться у володінні відповідача лист не містить. Тобто, за змістом даний лист не може вважатись запитом на інформацію тому відповідач не зобов`язаний був надавати відповідь.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки суд зробив висновок про відмову у задоволенні адміністративного позову, судові витрати з відповідача на користь позивача не стягуються.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 195, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Відповідач Одеська митниця Державної митної служби України (65078, місто Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А; ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 15.11.2022 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.