Справа № 357/7791/22
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/7791/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 18.08.2022 року поліцейським 2 взводу 4-ої роти 1-го БПП у Вінницькій області була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.10 КУпАП України /серії ДПО 18 № 792602/, за якою позивача піддано штрафу в розмірі 510 грн. за те, що він керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 та перевозив дитину зростом 145 см у ТЗ без використання дитячої підтримуючої системи, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкціями цього транспортного засобу, чим порушив п. 21.11 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 10 ст. 121 КУпАП. Позивач заперечує дані обставини, постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням процедури розгляду справи, всупереч положень КУпАП та Правил дорожнього руху, за відсутності доказів вчинення правопорушення, а тому просить скасувати таку постанову та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді від 30.09.2022 року відкрито провадження у зазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи за правилами ст.286 КАС з повідомленням учасників справи відповідно до ст.268 КАС.

14.10.2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про заміну відповідача (а.с.25,26).

Ухвалою судді 25.10.2022 року судом задоволено клопотання представника відповідача ГУНП у Вінницькій області та, замінено первісного відповідача ГУНП у Вінницькій області на належного УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Чорний О.В. подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив провести розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, у встановлений судом строк, не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд керуючись положеннями ч. 5 ст. 77 КАС України приймає рішення на підставі доказів наявних у справі.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 18.08.2022 року поліцейським 2 взводу 4-ої роти 1-го БПП у Вінницькій області, було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ДПО 18 № 792602, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 510 грн.(а.с.6).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 18.08.2022 року о 11 год.43 хв. на 244 км а/д М 21 "Виступовичі-Житомир Могилів-Подільський» керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 та перевозив дитину зростом 145 см у ТЗ без використання дитячої підтримуючої системи, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкціями цього транспортного засобу, чим порушив п. 21.11 «б» ПДР України.

В постанові про притягнення позивача до адмінвідповідальності вказується на порушення ним п.21.11 «б» ПДР України.

Відповідно до п. 21.11 «б» ПДР України, забороняється перевозити: дітей, зріст яких менше 145 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу.

Згідно з п. 21.16 ПДР України діти повинні перебувати у дитячих утримуючих системах у пристебнутому положенні.

Згідно з ч.10 ст.121 КУпАП порушення правил перевезення дітей, тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач в позовній заяві заперечив факт зазначеного порушення, та вказав, що в той день їхав на транспортному засобі перевозячи із території Львівської області на територію Київської області двох дітей, які сиділи на задньому сидінні автомобіля на подушках, котрі забезпечували достатню висоту сидіння та були пристебнуті ременями безпеки, про що повідомив поліцейського. Також запропонував поліцейському здійснити фотофіксацію розміщення дітей в автомобілі та зробити заміри зросту дітей, на що поліцейський відмовив, вказавши, що він і так бачить, що діти сидять з порушенням, та повідомив, що відносно нього буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення. Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови уповноваженою особою, інспектором поліції не встановлено всіх обставин справи, не дотримано вимог КУпАП та порушено процес розгляду справи. Та упереджено складено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 1.1, 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.2,3 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 даного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа винила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема, правопорушення передбачені ч. 10. ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію» з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі по тексту - Інструкція № 1395).

В силу вимог п. 4 розділу І вищевказаної Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Так, у відповідності до п. 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395, поліцейський, що розглядає справу, зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права та обов`язки.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як встановлено судом, об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем п. 21.11 «б» ПДР України відповідачем зібрано не було.

Відсутність обов`язкового елементу об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, виключає відповідальність за вказаною нормою. Відповідач не вказав в оскаржуваній постанові / серії ДПО 18 № 792602 від 18.08.2022/, на докази в підтвердження вини позивача, не надав таких доказів й до суду, не заперечив позовних вимог, та в силу положень ч.4 ст.159 КАС України, суд розцінює таку позицію відповідача, як визнання позову.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 14.02.2019 року у справі №127/163/17-а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що оскаржувальна постанова підлягає скасуванню.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 496,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією ID №5455-8907-0246-1711від 26/09/2022 року (а.с.17).

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача, Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню, на користь позивача, судовий збір в сумі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст.5, 9, 77, 139, 244-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.2ст.126, ст.ст.222, 245,247,251,280,283 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення /серії ДПО 18 № 792602 від 18.08.2002 року/ про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі у розмірі 496 грн.20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 / адреса реєстрації та проживання: / АДРЕСА_1 /

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції /адреса: вулиця Ботанічна, 23, Вінниця, Вінницька область, 21010/

Рішення надруковано 21.11.2022 року в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. Я. Ярмола