Справа № 466/2619/22
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/2619/22
Провадження № 2-а/466/136/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Шаповалової Ю.О.

з участю представника позивача адвоката Астапович О.В.

представника відповідача Палайда-Тис О.М.

справа №466/2619/22; 2а/466/136/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

26.04.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою від 03.03.2022 № 3/3 Адміністративна комісія при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради встановила, що 05.01.2022 близько 09:04 год у магазині «Продукти Делікатес-Маркет» на АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила продаж пляшки пива «Львівське світле» ємністю 0,5 л, чим порушила вимоги ухвали Львівської міської ради від 11.03.2019 № 4710. Відповідальність за дане правопорушення передбачена ч.2 ст.156 КУпАП. Адміністративна комісія постановила накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6800,00 грн.

Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною і підлягає скасуванню виходячи з того, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП, адже вона в цей час не здійснювала продаж алкоголю.

Крім того позивач вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які, передбачені ст. 251 КУпАП докази вчинення нею адміністративного правопорушення, а сам розгляд справи був проведений без участі позивача, тобто з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З врахування вказаного, вважає постанову, винесену адміністративною комісією при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради протиправною, відтак, такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача адвокат Астапович О.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача Палайда-Тис О. позовні вимоги не визнала та заперечила проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що 03.03.2022 адміністративною комісією Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради було винесено відносно позивача ОСОБА_1 постанову №3/3 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови №3/3 від 03.03.2022, ОСОБА_1 05 січня 2022 року близько 09:04 год. в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_1 здійснила продаж пляшки пива «Львівське пиво», ємністю 0,5л., чим порушила ухвалу Львівської міської ради від 11.03.2019 №4710.

Відповідно до приписів частини 2 статті 156 КУпАП встановлено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Згідно вимог ст.218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені частиною 2 статтею 156 КУпАП.

При цьому у ході складення матеріалів про адміністративні правопорушення та прийняття постанови за результатами даних матеріалів органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно з приписами ст.19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто будь-яке відхилення або недотримання передбаченого законом (підзаконним) актом встановленого порядку дій органами державної влади, може призвести до порушення законних прав громадян під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 справа Ж1/81171217/16 адміністративне провадження №К//18.

Дослідивши оскаржувану постанову №3/3 від 03.03.2022 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП, судом встановлено, що у вказаній постанові не зазначено інформації про вилучення пляшки пива «Львівське світле», ємністю 0,5 л. та про наявність фіскального чека, що «поза розумним сумнівом» підтверджував би продаж вказаного товару.

Суд приймає до уваги свідчення свідка ОСОБА_2 , який є співвласником магазину, де працює позивач, та суду надано копії роздруківок замовлення товару , та відомість продажу товару за 05.01.2022 році в даному магазині, з яких вбачається,що таке пиво в магазин не поставлялось, і відповідно 05.01.2022 не продавалось.

До показань свідків ОСОБА_3 та дільничого ОСОБА_4 суд відноситься критично, оскільки їх прокази суперечать обставинам справи.

За приписами ст.280 КУпАП, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п.7 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч.2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з них свідчить про відсутність складу порушення в цілому, що згідно з п.1 ст. 247 КпАП є обставиною, що виключає провадження у справі: провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, суб`єктивних висновках, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Здійснюючи розширений аналіз ч.4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судове засідання представник відповідача не представив суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надав документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

З наведених обстави суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова №3/3 від 03 березня 2022 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні.

Таким чином, зважаючи на відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже винесена відповідачем постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

У зв`язку із задоволенням позову, з Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 496,20грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, ч.2 ст.156, 229, 247, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст.2, 6, 19-20, 77, 132, 139, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

позовні вимоги задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Адміністративної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №3/3 від 03.03.2022 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Визнати постанову Адміністративної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №3/3 від 03.03.2022 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП протиправною.

Скасувати постанову Адміністративної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №3/3 від 03.03.2022 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 992,40грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Шевченківська районна адміністрацію Львівської міської ради, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Липинського,11, .

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 17 листопада 2022року

Суддя В. В. Свірідова