Справа № 320/10529/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року справа №320/10529/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Київській області), в якому позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.12.2020 просить суд:

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок стажу відповідно до фактичних даних про стаж позивача та зробити перерахунок пенсії та доплат до неї відповідно до положень чинного законодавства та з урахуванням фактичних даних, що враховуються під час обчислення пенсії, а саме:

- позивач працював на Малому підприємстві «Будівельник» з 01.11.1990 по 01.04.1993, зобов`язати відповідача зарахувати до стажу період роботи позивача з 01.11.1990 по 01.04.1993, на МП «Будівельник» - 2 роки 5 місяців;

- позивач працював приватним підприємцем на загальній системі оподаткування з 01.01.2000 по 31.03.2011, зобов`язати відповідача зарахувати до стажу період роботи позивач: за 2001 р. - 10 місяців; за 2002 р. - 8 місяців; за 2003 р. - 8 місяців; за 2004 р. - 160 д.; за 2005 р. - 19 д.; за 2006 р. - 62 д.; за 2007 р. - 15 д.; за 2008 р. - 14 д.; за 2009 р. - 42 д.; за 2010 р. - 213 д.; за 2011 р. - 90 д. Всього за період з 01.01.2001 по 31.03.2011 - 3 роки 10 місяців 15 днів;

- позивач працював приватним підприємцем на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2018 по 30.04.2018, зобов`язати відповідача зарахувати до стажу період роботи позивача з 01.01.2018 по 30.04.2018 - 4 місяці.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 позовну заяву залишено без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати докази сплати судового збору у розмірі 1681,60 грн. за подання даного адміністративного позову (оригінал платіжного документу); надати уточнену позовну заяву (два примірники) із зазначенням обґрунтування та підстав позову щодо надання позивачу статусу ветерана праці, а також із конкретизованими позовними вимогами в частині зобов`язання відповідача зробити перерахунок стажу відповідно до фактичних даних про стаж позивача та перерахунок пенсії та доплат до неї відповідно до положень чинного законодавства та з урахуванням фактичних даних, що враховуються під час обчислення пенсії.

13.11.2020 позивачем до суду надано клопотання про усунення недоліків позовної заяви від 13.11.2020 разом з уточненим позовом та додатками до нього, які були передані судді для розгляду 18.11.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії - на 10 календарних днів з моменту отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було надати суду уточнену позовну заяву (два примірники) із зазначенням у прохальній частині позовної заяви про зобов`язання відповідача зробити перерахунок стажу відповідно до фактичних даних про стаж позивача та зобов`язання відповідача зробити перерахунок пенсії та доплат до неї відповідно до положень чинного законодавства та з урахуванням фактичних даних, що враховуються під час обчислення пенсії, а саме: чітко вказати конкретні періоди роботи позивача на конкретному підприємстві (початкову та кінцеву дати роботи та повну назву підприємства), які на думку позивача протиправно не включені відповідачем до розрахунку стажу позивача.

07.12.2020 позивачем до суду надано клопотання про усунення недоліків позовної заяви від 07.12.2020 разом з уточненим позовом та додатками до нього.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №320/10529/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01.02.2021 на адресу суду від відповідача на виконання ухвали суду від 14.12.2020 у рекомендованому поштовому відправленні надійшов відзив на позовну заяву від 15.01.2021 №1000-0904-7/5879.

Також 03.02.2021 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про здійснення розгляду справи №320/10529/20 у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін для можливості надання пояснень сторонами по справі, дослідженню письмових та інших доказів, допиту свідків та повного і всебічного встановлення обставин справи.

03.02.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про виклик в судове засідання та допит в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 відзив на позовну заяву ГУ ПФУ у Київській області від 15.01.2021 №1000-0904-7/5879, поданий без підпису представника за довіреністю Володимира Рутчика, - повернуто ГУ ПФУ у Київській області без розгляду. У задоволенні заяви позивача про здійснення розгляду справи №320/10529/20 у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. У задоволенні заяви позивача про виклик у судове засідання та допит в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при призначенні пенсії до його трудового стажу не було зараховано періоди роботи з 01.11.1990 по 01.04.1993 у МП «Будівельник», з 01.01.2001 по 31.03.2011 і з 01.01.2018 по 30.04.2018 як приватного підприємця. Так, позивач стверджує, що наявність стажу роботи у МП «Будівельник» підтверджується записами у трудовій книжці. Наявність стажу роботи як приватного підприємця підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. При цьому, позивач наголошує, що під час його підприємницької діяльності він сплачував всі податки і страхові внески від отриманого ним доходу. Відтак, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно з частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважав можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Ірпінським МВ Управління ДМС України в Київській області 05.05.2016 (а.с.7).

Відповідно до інформації, зазначеної у трудовій книжці ОСОБА_1 від 17.07.1981 серії НОМЕР_2 , позивач, зокрема, у період з 01.11.1990 по 01.04.1993 працював маляром 4-го розряду у МП «Будівельник» (а.с.8-14).

15.08.1997 ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №280152 (а.с.44).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при досягненні пенсійного віку, передбаченого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

07.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського об`єднаного УПФ в Київській області із заявою про перерахунок трудового стажу (а.с.16).

Листом ГУ ПФУ у Київській області від 04.09.2020 №5870-9008/Y-02/8-1000/20 повідомлено позивача про те, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.11.1990 по 01.04.1993 у МП «Будівельник», оскільки вищезазначений період у трудовій книжці скріплений печаткою СРСР. Інші документи, які б підтверджували даний період, не надавалися.

Для зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосування фіксованого податку з 01.01.1998 по 30.06.2000 необхідно надати довідку про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням на якій системі оподаткування працював.

Період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.03.2011 до страхового стажу зараховано пропорційно сплаченим страховим внескам. З 2004 року страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Період з 01.01.2018 по 30.04.2018 не враховано до страхового стажу, у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків (а.с.19-20).

Позивач, не погоджуючись з висновками відповідача, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 01.01.2014 право громадян на державне пенсійне забезпечення було врегульовано Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, частиною першою статті 56 вказаного Закону встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (пункт «а» частина третя статті 56 Закону №1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (абзац другий пункту 1 Порядку №637).

Пунктами 2.2 - 2.4 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 4.1 глави 4 цієї Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З аналізу викладених норм слідує, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 містить запис від 01.11.1990 №12 про прийняття позивача на посаду маляра 4-го розряду у МП «Будівельник» на підставі наказу від 19.11.1990 №7. Відповідно до запису від 01.04.1993 №13 ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням (наказ від 01.04.1993 №18).

З відповіді ГУ ПФУ у Київській області від 04.09.2020 №5870-9008/Y-02/8-1000/20 слідує, що ОСОБА_1 до його страхового стажу відповідачем не було зараховано періоди роботи, зокрема, з 01.11.1990 по 01.04.1993 у МП «Будівельник», оскільки вищезазначений період у трудовій книжці скріплений печаткою СРСР.

Суд зазначає, що на момент внесення цих записів до трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412), пунктом 2.3 глави 2 якої передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню).

Як було зазначено судом вище, пункт 2.4 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, містить такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника.

На думку суду, записи в трудовій книжці про роботу позивача у період з 01.11.1990 по 01.04.1993 у МП «Будівельник» відповідають вимогам до заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду, на якій працював позивач, та відбиток печатки підприємства. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Та обставина, що підприємство не змінило свою печатку новою після припинення СРСР, не робить документи, які засвідчені нею, неправдивими.

Суд наголошує, що в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Отож невчинення підприємством (організацією) дій для обміну печаток жодним чином не впливає на факт перебування позивача у трудових відносинах з таким підприємством (організацію).

З огляду на це, а також враховуючи, що належними документами, а саме трудовою книжкою, підтверджено, що позивач в період з 01.11.1990 по 01.04.1993 працював у МП «Будівельник», суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області зарахувати до страхового стажу позивача вказаний період. Відтак, наявні підстави для задоволення позову в цій частині.

Водночас щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи приватним підприємцем на загальній системі оподаткування з 01.01.2001 по 31.03.2011 (за 2001 р. - 10 місяців; за 2002 р. - 8 місяців; за 2003 р. - 8 місяців; за 2004 р. - 160 д.; за 2005 р. - 19 д.; за 2006 р. - 62 д.; за 2007 р. - 15 д.; за 2008 р. - 14 д.; за 2009 р. - 42 д.; за 2010 р. - 213 д.; за 2011 р. - 90 д.), суд зазначає наступне.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яким введено поняття «страховий стаж».

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Аналогічне визначення страхового стажу міститься у Законі України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Аналіз вказаних вище нормативно-правових норм дає підстави для висновку про те, що сам по собі статус підприємця та перебування на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

Разом з тим, до стажу зараховується лише той період (строк), за який особа сплатила страхові внески. При цьому, страховий стаж обчислюється в місяцях. З дня набрання чинності Законом №1058-IV, а саме з 01.01.2014, повний місяць роботи зараховується в повному обсязі за умови, якщо сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою за мінімально встановлений розмір. Якщо сума сплачених внесків є меншою, то лише за умови здійснення доплати до мінімального розміру цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до пункту 2.1 вказаного Порядку, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Таким чином, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а.

Суд наголошує, що довідка за формою ОК-5 - це сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб, (автоматизованого банку відомостей, створеного для ведення обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, ведення якого забезпечує Пенсійний фонд України). Довідка за формою ОК-5 формується за будь-який період, починаючи з 2000 року, та містить, зокрема, щомісячні дані щодо суми заробітку та відомості щодо сплати страхових внесків.

З наявної в матеріалах справи довідки від 16.04.2018 (форми ОК-5) щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.21-25) вбачається, що суми заробітку позивача для нарахування пенсії становлять у 2001 році: березень - 55,60 грн., червень - 210 грн., вересень - 10 грн., грудень - 426 грн.; у 2002 році: березень - 120 грн., червень - 375 грн.; вересень - 236 грн.; грудень - 237,00 грн.; у 2003 році: березень -102 грн., червень - 480 грн., вересень - 430 грн., грудень - 408 грн.; у 2004 році: січень - 126,66 грн., лютий - 126,66 грн., березень - 126,66 грн., квітень - 92,33 грн., травень - 92,33 грн., червень - 92,33 грн., липень - 198 грн., серпень - 198 грн., вересень - 198 грн., жовтень - 116,33 грн., листопад - 116,33 грн., грудень -116,33 грн.; у 2005 році: січень - 294,17 грн., лютий - 294,16 грн., березень - 294,16 грн., квітень - 294,17 грн., травень - 294,16 грн., червень - 294,17 грн., липень - 294,17 грн., серпень - 294,16 грн., вересень - 294,17 грн., жовтень - 294,17 грн., листопад - 294,17 грн., грудень - 294,17 грн.; у 2006 році: січень - 370 грн., лютий - 369 грн., березень - 370 грн., квітень - 339 грн., травень - 338 грн., червень - 338 грн., липень - 250 грн., серпень - 250 грн., вересень - 131 грн., жовтень - 335 грн., листопад - 335 грн., грудень - 335 грн.; у 2007 році: січень - 340 грн., лютий - 340 грн., березень - 340 грн., квітень - 501,67 грн., травень - 501,67 грн., червень - 501,67 грн., липень - 480 грн., серпень - 480 грн., вересень - 480 грн., жовтень - 502 грн., листопад - 502 грн., грудень - 502 грн.; у 2008 році: січень - 523,40 грн., лютий - 523,40 грн., березень - 523,40 грн., квітень - 523,40 грн., травень - 523,40 грн., червень - 523,40 грн., липень - 523,40 грн., серпень - 523,44 грн., вересень - 523,44 грн., жовтень - 523,44 грн., листопад - 523,44 грн., грудень - 523,44 грн.; у 2009 році: січень - 565,42 грн., лютий - 565,42 грн., борень - 565,40 грн., квітень - 565,40 грн., травень - 565,42 грн., червень - 565,42 грн., липень - 565,42 грн., серпень - 565,42 грн., вересень - 565,42 грн., жовтень - 565,42 грн., листопад - 565,42 грн., грудень - 565,42 грн.; у 2010 році: квітень - 513,33 грн., травень - 513,33 грн., червень - 513,33 грн., липень - 513,33 грн., серпень - 513,33 грн., вересень - 513,33 грн., жовтень - 513,33 грн., листопад - 513,35 грн., грудень - 513,34 грн.

Дана довідка підтверджує факт зарахування до страхового стажу позивача у 2001 році - 4 місяці, у 2002 році - 4 місяці, у 2003 році - 4 місяці, у 2004 році - 221 днів, у 2005 році - 245 днів, у 2006 році - 304 днів, у 2007 році - 350 днів, у 2008 році - 351 днів, у 2009 році - 315 днів, у 2010 році -153 днів, у 2011 році - 0 днів.

Відтак, періоди роботи позивача з 2001-2011 роки зараховані до його страхового стажу не повністю, а пропорційно сплаченим внескам.

Перевіряючи право позивача на зарахування стажу у період з 2004 по 2010 роки як за повні місяці роботи суд вказує, що відповідно до пункту 4.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління пенсійного фонду від 19.12.2003 №21-1, розмір мінімального страхового внеску визначається шляхом множення мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових внесків для застрахованих осіб, визначених підпунктами 2.2.3-2.2.5 пункту 2.2 цієї Інструкції, - на 32 відсотки за 2004-2005 роки; 31,8 відсотка за 2006 рік, 33,2 відсотка з 01.01.2007 року по 31.12.2010 року включно.

Пунктом 2.2.3 зазначеної Інструкції визначено фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок).

1. Відповідно до статті 89 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» від 27.11.2003 №1344-IV установлено з 1 січня 2004 року розмір мінімальної заробітної плати 205 гривень на місяць, а з 1 вересня 2004 року - 237 гривень на місяць.

Тобто, в період з 01.01.2004 по 31.12.2004 для зарахування до стажу роботи як повного місяця позивач повинен був сплатити 32 відсотки від мінімальної заробітної плати, тобто: 65,60 грн. - за січень-серпень; 75,84 грн. - за вересень-грудень.

2. Відповідно до статті 83 Закону України «Про державний бюджет на 2005 рік» від 23.12.2004 №2285-IV установлено з 1 січня 2005 року розмір мінімальної заробітної плати 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 гривень на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 гривні.

Тобто, в період з 01.01.2005 по 31.12.2005 для зарахування до стажу роботи як повного місяця позивач повинен був сплатити 32 відсотки від мінімальної заробітної плати, тобто: 83,84 грн. - за січень-березень; 92,80 грн. - за квітень-червень; 99,20 грн. - за липень-серпень; 106,24 грн. - за вересень-грудень.

3. Відповідно до статті 82 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 №3235-IV установлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 гривень на місяць, з 1 липня 2006 року - 375 гривень, з 1 грудня 2006 року - 400 гривень.

Тобто, в період з 01.01.2006 по 31.12.2006 для зарахування до стажу роботи як повного місяця позивач повинен був сплатити 31,8 відсотки від мінімальної заробітної плати, тобто: 111,30 грн. - за січень-червень; 119,25 грн. - за липень-листопад; 127,20 грн. - за грудень.

4. Відповідно до статті 76 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 №489-V установлено 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень та з 1 жовтня 2007 року - 460 гривень.

Тобто, в період з 01.01.2007 по 31.12.2007 для зарахування до стажу роботи як повного місяця позивач повинен був сплатити 33,2 відсотки від мінімальної заробітної плати, тобто: 132,80 грн. - за січень-березень; 139,44 грн. - за квітень-червень; 146,08 грн. - за липень-вересень; 152,72 грн. - за жовтень-грудень.

5. Відповідно до статті 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-VI установлено з 1 січня 2008 року розмір мінімальної заробітної плати 515 гривень, з 1 квітня 2008 року - 525 гривень, з 1 жовтня 2008 року - 545 гривень та з 1 грудня 2008 року - 605 гривень на місяць.

Тобто, в період з 01.01.2008 по 31.12.2008 для зарахування до стажу роботи як повного місяця позивач повинен був сплатити 33,2 відсотки від мінімальної заробітної плати, тобто: 170,98 грн. - за січень-березень; 174,30 грн. - за квітень-вересень; 180,94 грн. - за жовтень-листопад; 200,86 грн. - за грудень.

6. Відповідно до статті 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 №835-VI установлено з 1 січня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати 605 гривень, з 1 квітня 2009 року - 625 гривень, з 1 липня 2009 року - 630 гривень, з 1 жовтня 2009 року - 650 гривень, з 1 листопада 2009 року - 744 гривні на місяць.

Тобто, в період з 01.01.2009 по 31.12.2009 для зарахування до стажу роботи як повного місяця позивач повинен був сплатити 33,2 відсотки від мінімальної заробітної плати, тобто: 200,86 грн. - за січень-березень; 207,50 грн. - за квітень-червень; 209,16 грн. - за липень-вересень; 215,80 грн. - за жовтень; 247,00 грн. - за листопад-грудень.

7. Відповідно до статті 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 №2154-VI установлено з 1 січня - 869 гривень, з 1 квітня - 884 гривні, з 1 липня - 888 гривень, з 1 жовтня - 907 гривень, з 1 грудня - 922 гривні на місяць.

Тобто, в період з 01.01.2010 по 31.12.2010 для зарахування до стажу роботи як повного місяця позивач повинен був сплатити 33,2 відсотки від мінімальної заробітної плати, тобто: 288,50 грн. - за січень-березень; 293,49 грн. - за квітень-червень; 294,81 грн. - за липень-вересень; 301,12 грн. - за жовтень-листопад; 306,10 грн. - за грудень.

За наведеного суд констатує, що довідка від 16.04.2018 (форми ОК-5) містить дані про щомісячні суми заробітку позивача за 2004-2010 роки, які є меншими за розміри мінімальної заробітної плати у відповідні періоди. Тому така довідка не є належним доказом і не підтверджує сплату позивачем зазначеного вище розміру мінімального страхового внеску за відповідні місяці. Інші докази (банківські виписки, інформація з ДПС тощо) щодо сплати мінімальних страхових внесків в матеріалах справи відсутні.

Крім того, з вказаних індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 слідує, що відомості про сплату страхових внесків за кожен місяць у період з 2001 по 2003 роки та за весь 2011 рік відсутні.

У зв`язку з цим, позовні вимоги в частині зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи позивача за 2001 рік - 10 місяців; за 2002 рік - 8 місяців; за 2003 рік - 8 місяців; за 2004 р. - 160 д.; за 2005 рік - 19 днів; за 2006 рік - 62 днів; за 2007 рік - 5 днів; за 2008 рік - 14 днів; за 2009 рік - 42 дня; за 2010 рік - 213 днів і за 2011 рік - 90 днів задоволенню не підлягають. Отже, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи приватним підприємцем на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2018 по 30.04.2018, суд зазначає наступне.

З 01.01.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI), яким запроваджено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Законом України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VІІІ) внесено низку змін до Закону №2464-VI, які набули чинності з 01.01.2017, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Так, з 2017 року особи, які проводять незалежну професійну діяльність, навіть у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, зобов`язані визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464-VI. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за яких нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 5 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

Згідно з нормами частини п`ятої статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлено у розмірі 22 відсотки до визначеної бази нарахування єдиного внеску.

Законом України від 07.12.2017 №2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 - 3723,00 грн.

Суд вкотре зазначає, що сплата страхових внесків є основною ознакою страхового стажу.

Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, позивач як фізична особа-підприємець, зобов`язаний сплатити за звітний період з січня - квітень 2018 року щонайменше 3276,24 грн. (3723,00 грн. х 4 х 22%) = 3276,24 грн.).

Листом Головного управління ДФС у Київській області від 27.03.2019 №3624/10-36-56 підтверджено факт сплати позивачем єдиного соціального внеску у розмірі 5289,18 грн. (лютий - 2112 грн., березень - 720 грн., квітень - 2457,18 грн.) за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 (а.с.17).

Оскільки судом встановлено, що період роботи позивача приватним підприємцем з 01.01.2018 по 30.04.2018 не зарахований відповідачем з тих підстав, що за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків, відтак такі дії відповідача є протиправними. Як наслідок, слід зобов`язати відповідача зарахувати такий період до страхового стажу позивача. Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача зробити перерахунок стажу відповідно до фактичних даних про стаж позивача та зробити перерахунок пенсії та доплат до неї відповідно до положень чинного законодавства та з урахуванням фактичних даних, що враховуються під час обчислення пенсії, суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

У зв`язку з тим, що позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії 07.08.2020, тому слід зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 01.08.2020 перерахунок пенсії з врахуванням до страхового стажу періоду роботи в МП «Будівельник» з 01.11.1990 по 01.04.1993 та фізичною особою-підприємцем з 01.01.2018 по 30.04.2018. Отже, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 11.11.2020 №89 (а.с.37).

Беручи до уваги те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 840,80 грн., підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Київській області у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.11.1990 по 01.04.1993 у МП «Будівельник».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2018 по 30.04.2018 як фізичної особи-підприємця.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 з 01.08.2020 перерахунок пенсії з врахуванням до страхового стажу періоду роботи в МП «Будівельник» з 01.11.1990 по 01.04.1993 та фізичною особою-підприємцем з 01.01.2018 по 30.04.2018.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 14.11.2022.

Суддя Кушнова А.О.