Справа № 810/728/14-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 листопада 2022 року

Київ

справа № 810/728/14-а

адміністративне провадження № К/990/31219/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 у справі №810/728/14-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2022 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - скаржник, ГУ ДПС), надіслана поштою 09.11.2022.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена 08.02.2022, повний її текст складено 09.02.2022. Отже, останнім днем оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 було 11.03.2022, проте, касаційну скаргу направлено до суду 09.11.2022, тобто з пропуском строку встановленого для цього.

ГУ ДПС заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду було отримано лише 14.02.2022. Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, а наказом ДПС України від 24.02.2022 №243-о у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органів встановлено простій. Зауважує, що ГУ ДПС звернулось до суду касаційної інстанції у найкоротші строки з моменту виникнення у нього фактичної можливості такого оскарження. Проте, ухвалами Верховного Суду від 30.05.2022, від 08.08.2022 вперше та повторно подані касаційні скарги були повернуті скаржнику. Наголошує, що повторне звернення до суду з касаційною скаргою здійснено у розумні строки.

Вирішуючи подане клопотання, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, вперше касаційну скаргу у цій справі надіслано до суду поштою 19.05.2022, проте, Верховний Суд ухвалою від 30.05.2022 її повернув відповідно до вимог пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. Підставою для такого висновку слугувало те, що у касаційній скарзі не було викладено передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку. Скаржнику були роз`яснені вимоги щодо обов`язкових умов, які мають бути зазначені у касаційній скарзі у випадку її подання на підставах касаційного оскарження, передбаченої частиною четвертою статті 328 КАС України.

Копія цієї ухвали була доставлена в Електронний кабінет ГУ ДПС 30.05.2022 о 19:23 год. Паперова її копія була отримана 12.06.2022.

Вдруге касаційна скарга ГУ ДПС була направлена до суду поштою 26.07.2022, проте, Верховний Суд ухвалою від 08.08.2022 повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Суд визнав недостатнім приведене скаржником обґрунтування підстав касаційного оскарження, визначених пунктами 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 10.04.2020 у справі №500/583/19, від 28.07.2021 у справі №826/12872/17, від 19.11.2019 у справі №802/1253/16-а, від 24.10.2018 у справі №826/6896/17, від 01.10.2019 у справі №826/4578/17, від 29.01.2019 у справі №821/707/17, а також недослідження доказів у справі. За висновком Суду, скаржник не обґрунтовував, в чому саме полягає неправильне застосування норм права та подібність правовідносин, натомість, лише навів обставини справи, окремі витяги з постанов Верховного Суду та норми Податкового кодексу України із абстрактним зазначенням, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального прав.

Копія цієї ухвали була доставлена в Електронний кабінет скаржника 08.08.2022 о 14:44 год. Паперова її копія була отримана 22.08.2022.

09.11.2022 касаційну скаргу направлено до суду засобами поштового зв`язку втретє, однак її обґрунтування так і не відповідає роз`ясненням, наданим Верховним Судом, тобто так і не приведено у відповідність із вимогами КАС України.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень скаржник не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. При цьому, Верховний Суд скаржнику неодноразово надавав вичерпні роз`яснення щодо форми і змісту касаційної скарги, яким вона повинна відповідати в частині належного викладення підстав, в тому числі у разі її подання на підставі частини четвертої статті 328 КАС України.

З матеріалів касаційної скарги та встановлених судом обставин вбачається, що з моменту отримання копії ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги, що відбулося 30.05.2022, і до моменту повторного її подання, що відбулося 26.07.2022 минуло майже 2 місяці, з моменту отримання копії ухвали про повернення вдруге поданої касаційної скарги, що відбулося 08.08.2022, і до моменту повторного її подання, що відбулося 09.11.2022, також минуло 2 місяці. У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень будь-якого обґрунтування причин такої тривалості реалізації права на повторне звернення скаржник не зазначає, враховуючи також те, що при поданні усіх касаційних скарг так і не було усунуто недоліків касаційної скарги, які стали підставою для її повернення вперше.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

У цій справі з моменту ухвалення постанови апеляційного суду до моменту повторного звернення минуло більше 9 місяців, однак, касаційна скарга так і не відповідає вимогам КАС України.

Колегія суддів зазначає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо касаційну скаргу подає суб`єкт владних повноважень і не наводить належного обґрунтування причин, які унеможливили подання касаційної скарги у більш стислий строк.

Скаржник стверджує, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримав 14.02.2022, проте, через введення в Україні воєнного стану та встановлення простою в його роботі звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою вперше лише 19.05.2022. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження того, коли саме було припинено простій в роботі ГУ ДПС скаржник не надав.

Скаржник у касаційній скарзі не зазначає, яким чином введення воєнного стану, а так само видача ДПС України наказу про встановлення простою в роботі, вплинуло на звернення до суду з касаційною скаргою вперше більш, ніж через 3 місяці після отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду, а також на подальше приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Посилання скаржника на те, що як звернення до суду з касаційною скаргою вперше, так і подання наступних касаційних скарг відбувалось у розумні строки, є безпідставними, оскільки реалізація такого права у строк, що перевищує 2 місяці з моменту отримання відповідного процесуального документа, не відповідає зазначеному критерію.

Сукупність цих обставин свідчить про допущення відповідачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на касаційне оскарження і підстави, вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.

2. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Скаржникові було роз`яснено, що системний аналіз статей 328 і 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі, поданій втретє, аналогічно попереднім касаційним скаргам, міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник вказує, що суди попередніх інстанцій вирішили спір без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.02.2019 у справі №813/330/16, від 24.01.2019 у справі №810/4200/16, від 10.05.2018 у справі №802/142/17-а. Разом з тим, обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для оскарження судових рішень в касаційному порядку на цій підставі скаржник не наводить.

При цьому, є підстави вважати, що скаржник наводить обґрунтування безвідносно до висновків судів попередніх інстанцій у цій справі, оскільки задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «БТА «Банк», яка була списана за рахунок страхового резерву, не є прощеною та зобов`язання позивача за кредитним договором з банком не припиняються, оскільки у банку залишається право вимагати повернення несплаченої суми кредиту.

Натомість, у наведених скаржником справах Верховним Судом була надана правова оцінка правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права саме у випадку анулювання (прощення) кредитної заборгованості і, відповідно, наявності чи відсутності підстав для збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб з огляду на отримання додаткового блага.

Таким чином, з огляду на відмінність фактичних обставин у цій справі та у наведених скаржником постановах суду касаційної інстанції, відсутні підстави вважати обґрунтованою визначену скаржником підставу касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також скаржник як на підставу касаційного оскарження посилався на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме не досліджено зібрані у справі докази: відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Міністерства доходів і зборів України; належне повідомлення позивача про анулювання (прощення) боргу.

Водночас, зазначений пункт регламентує прийнятність доводів про не дослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у касаційній скарзі не викладено.

При цьому, вимогами касаційної скарги є не направлення справи на новий розгляд (як це передбачено статтею 353 КАС України), а скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду і ухвалення нового рішення про відмову в позові, що передбачено статтею 351 КАС України.

В цілому доводи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування висновків акта перевірки та норм Податкового кодексу України з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329-330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 у справі №810/728/14-а - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- вказати інші (поважні) причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко М.М. Яковенко