Справа № 440/5567/21
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 440/5567/21

адміністративне провадження № К/990/22001/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 440/5567/21

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-Центр» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду (суддя Головко А. Б.) від 02 вересня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Катунов В. В., Ральченко І. М., Чалий І. С.) від 21 січня 2022 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Долина-Центр» (далі - ТОВ «Долина-Центр») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року № 7 в частині визначення суми штрафних санкцій за порушенням строку розрахунку у зовнішньоекономічній діяльності в розмірі 1 088 109,14 грн, з огляду на проведення оплати частини донарахованої суми штрафних санкцій в розмірі 25 540,47 грн.

2. 14 липня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із виправленням відповідачем оскаржуваних порушень, вирішення питання про повернення судового збору в розмірі 16 321,64 грн. та стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

3. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року клопотання представника позивача про закриття провадження у справі задоволено.

Закрито провадження у справі № 440/5567/21.

Повернуто ТОВ «Долина-центр» з Державного бюджету України сплачену відповідно до платіжного доручення № 18289 від 26 травня 2021 року суму судового збору у розмірі 16 321,64 грн.

Стягнуто на користь ТОВ «Долина-центр» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7 500 грн.

4. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року змінено ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року.

Абзац 4 резолютивної частини ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року по справі, викладено в наступній редакції:

«Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-центр» (, вул. Європейська, 146-А, оф. 406, м. Полтава, 36008) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн».

В іншій частині ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року залишено без змін.

5. Не погодившись із вказаними судоми рішеннями, 16 серпня 2022 року Головне управління ДПС у Полтавській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права просило скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та винести в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Долина-центр» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу відмовити в повному обсязі.

В касаційній скарзі Головним управлінням ДПС у Полтавській області також було заявлено клопотання про зупинення виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року до закінчення розгляду справи в касаційному порядку.

6. Після усунення недоліків касаційної скарги, ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.

Цією ж ухвалою відмовлено Головну управлінню ДПС у Полтавській області в задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року.

7. 13 жовтня 2022 року до Верховного Суду від ТОВ «Долина-центр» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року залишити без змін.

8. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у порядку письмового провадження.

IІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Постановляючи ухвалу про стягнення з Головного управління ДПС у Полтавській області на користь позивача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що долученими до матеріалів справи доказами доведено факт надання правничої допомоги в межах розгляду даної адміністративної справи.

10. При цьому зменшуючи заявлену до відшкодування суму з 10 000 грн до 7 500 грн, суд першої інстанції виходив з того, що послуга з ознайомлення з актом перевірки від 17 березня 2021 року № 1490/16-31-07-07-08/37287274 на суму 1 500 грн включається в послугу з підготовки позовної заяви для подання її до суду, а послуга з підготовки клопотання про закриття провадження у справі не потребує значного обсягу витраченого часу.

11. Змінюючи ухвалу суду першої інстанції, в частині відшкодування суми витрат на правничу допомогу, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції, з огляду на критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, дійшов вірного висновку щодо зменшення заявленої представником позивача до відшкодування суми витрат на правничу допомогу.

12. Разом з тим, зважаючи на те, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи №440/5567/21 є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн.

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення на користь ТОВ «Долина-центр» витрат на правничу допомогу, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

14. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України - якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу. Зокрема зауважує про відсутність правової позиції (висновків) Верховного Суду в частині застосування статей 132 та 134 КАС України в правовідносинах пов`язаних з відмовою позивача від позову у зв`язку з виправленням порушених прав позивача суб`єктом владних повноважень у процедурі адміністративного оскарження донарахованих зобов`язань.

15. На обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає, що витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

16. Також скаржник зазначає, що необхідною вимогою для підтвердження надання правової допомоги є надання копії належним чином оформленого ордеру. В іншому випадку правові підстави для його розгляду відсутні. Звертає увагу, що серед доказів, які надавалися на адресу відповідача відсутній ордер.

17. Окремо скаржник звертає увагу на те, що по даній справі не відбувалося судового розгляду по суті справи, а негативні наслідки у вигляді витрат позивача на професійну правничу допомогу мають бути понесені останнім, адже ТОВ «Долина-центр» взяло на себе ризики понесення таких витрат самостійно, не дочекавшись процедури адміністративного оскарження рішення Головного управління ДПС у Полтавській області.

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

19. Статтею 238 КАС України регламентовано підстави закриття судом провадження у справі, зокрема:

якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом (пункт 2);

щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (пункт 8).

20. Частиною другою означеної статті визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

21. З аналізу положень частини першої статті 238 КАС України слідує висновок, що суд може закрити провадження у справі з двох різних підстав, а саме: якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом (пункт 2 частини першої статті 238 КАС України), або якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (пункт 8 частини першої статті 238 КАС України).

22. Своєю чергою розподіл судових витрат у разі відмови позивача від позову процесуальним законом регламентовано (частина перша статті 140 КАС України). За приписами означеної норми якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

23. Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

24. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

25. Пунктом 1 частини третьою статті 132 КАС України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

26. Статтею 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

27. За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

28. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

29. Відповідно до статті 19 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

30. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

31. У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

32. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

33. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

34. Отже, з викладеного слідує, що склад та розмір судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, документи, що свідчать про оплату експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

35. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

36. Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

37. Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

38. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

39. Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

40. Як з`ясовано судами, представником позивача заявлено клопотання про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

41. В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн до матеріалів справи позивачем подано договір про надання правової допомоги від 16 квітня 2021 року укладеного між позивачем та адвокатом Козачук О. С., копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 16 квітня 2021 року, копію розрахунку до договору, квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 01 вересня 2021 року, копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 01 вересня 2021 року, ордер та свідоцтво про права на заняття адвокатською діяльністю.

42. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 01 вересня 2021 року виконаних робіт адвокатом згідно договору про надання правової допомоги від 16 квітня 2021 року, який складається з: ознайомлення з актом перевірки від 17 березня 2021 року № 1490/16-31-07-07-08/37287274 - 1500 грн, підготовка позовної заяви для подання її до суду - 5500 грн, участь адвоката у судовому засіданні 01 липня 2021 року - 2000 грн, підготовка клопотання про закриття провадження у справі та пакету документів до нього - 1000 грн.

43. Дослідивши надані суду докази понесених витрат та вирішуючи питання розміру судових витрат, які за встановленими судами обставинами позивачем фактично були понесені, а факт сплати підтвердженим, суд апеляційної інстанції виходив з критерію співмірності зі складністю справи, ціни позову, кількістю витраченого часу на наданих послуг відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг, та принципу справедливості, на підставі яких дійшов висновку, що заявлена до відшкодування сума 10 000 грн є надмірною, а тому Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 10 000 до 5 000 грн буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких.

44. Натомість, аргументи касаційної скарги, що негативні наслідки у вигляді витрат позивача на професійну правничу допомогу мають бути понесені ТОВ «Долина-центр», адже останнє взяло на себе ризики понесення таких витрат самостійно, не дочекавшись завершення процедури адміністративного оскарження рішення колегія вважає безпідставними, оскільки як свідчать матеріали справи ТОВ «Долина-центр» звернулося до суду з цим позовом 31 травня 2021 року, тоді як рішення ДПС щодо розгляду скарги ТОВ «Долина-центр» на податкове повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року № 7, було прийнято 15 липня 2021 року.

45. Таким чином, апеляційний суд, перевіривши та надавши оцінку наданим позивачем документам на підтвердження вартості послуг представництва інтересів позивача під час розгляду справи, дійшов обґрунтованого висновку, що ці документи є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у розмірі, який є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

46. Доводи касаційної скарги не містять обґрунтувань, які б спростовували висновки апеляційного суду щодо співмірності погоджених до відшкодування судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт, так само як і не містять розрахунку суми витрат, які, за позицією відповідача, є належними до відшкодування, а зводяться фактично до цитування норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

47. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги відповідача.

48. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

49. Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

50. Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для їх скасування, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 134, 139, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року, у незміненій частині, та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 440/5567/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов