Справа № 280/12009/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 листопада 2022 року

м. Київ

справа №280/12009/21

адміністративне провадження № К/990/30093/22

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.,

перевірив касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №280/12009/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області про визнання протиправним і скасування наказу,-

УСТАНОВИВ:

01 листопада 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач 07 грудня 2021 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати витяг з наказу № 543 о/с ДСК від 08 листопада 2021 про відсторонення його від виконання службових обов`язків з 08 листопада 2021 року до усунення причин, що зумовили таке відсторонення;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого ГУНП в Запорізькій області;

- стягнути з Головного управління національної поліції в Запорізькій області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року і до моменту фактичного поновлення на посаді;

- стягнути з Головного управління національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 39000 грн..

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ №543 о/с від 08 листопада 2021 року Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо відсторонення від виконання службових обов`язків капітана поліції ОСОБА_1 (0084025) старшого оперуповноваженого ГУНП в Запорізькій області без збереження заробітної плати.

Стягнуто за рахунок державних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь капітана поліції ОСОБА_1 (0084025) старшого оперуповноваженого ГУНП в Запорізькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту відсторонення з 08 листопада 2021 року по 16 лютого 2022 року у розмірі 45123,21 грн..

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року в адміністративній справі № 280/12009/21 задоволено частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року в адміністративній справі №280/12009/21 змінено в частині обґрунтування висновків суду.

Рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу скасовано та в цій частині вимог відмовлено.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач в касаційній скарзі вказав на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та послався на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а саме, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Відповідач вважає, що за результатами розгляду справи № 280/12009/21 виникала необхідність формування єдиної правозастосовної практики щодо врегулювання правових відносин, що виникають у зв?язку з проходженням служби в поліції, після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» № 2123-IX від 15 березня 2022 року (далі - №2123-IX від 15 березня 2022 року), яким внесено зміни до статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» № 580 від 07 листопада 2015 року, та визначено, що питання пов`язані зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції регулюються Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції. Таким чином, у спеціальному законі законодавець виключив випадки застосування норм загального законодавства, у тих випадках, коли спеціальне законодавство не врегульовує спірні відносини.

Верховний Суд зазначає, що заявником касаційної скарги не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду, на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи. Доводи скаржника щодо фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики зводяться виключно до припущень скаржника та не містять належного обґрунтування.

Вживання законодавцем слова "фундаментальне" несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Доводів щодо такої особливої складності чи важливості питання, якого стосується спір у цій справі, відповідачем не наведено. Суб`єктивні труднощі у тлумаченні правової норми, які виникають у суб`єкта правозастосування, не обов`язково свідчать, що питання права має фундаментальне значення для правозастосовчої практики. За змістом підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Щодо виняткового значення відповідач вказує, що починаючи з кінця 2019 року весь світ зітнувся з такою інфекційною хворобою, як коронавірус SARS-CoV-2: що призвело до широкомасштабної пандемії. 3 метою приборкання пандемії, та аби короновірусна інфекція не стала постійним супутником нашого життя, на рівні держави були введенні певні обмеження та проти епідеміологічні заходи (такі як введення карантину, масочного режиму та обов?язкової вакцинації певних категорій громадян тощо).

Як наслідок, Міністерством охорони здоров?я України, з метою збереження життя та здоров?я громадян України було видано наказ від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним щепленням». Вищезазначеним наказом, держава здійснила спробу убезпечити від інфікування працівників, зайнятих на роботах (службі) у критичній інфраструктурі шляхом проведення обов?язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

З наведених скаржником доводів не вбачається виняткового випадку, оскільки рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, не тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу. Скаржник не продемонстрував й наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання відповідача на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Наведені скаржником в касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій.

Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач у касаційній скарзі не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на відхилення Верховним Судом зазначені заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження судових рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №280/12009/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області про визнання протиправним і скасування наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіН.А. Данилевич В.Е. Мацедонська Н.В. Шевцова