Справа № 206/3406/22
Суддя: Малихіна В. В.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 206/3406/22
Провадження 2-а/206/37/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 рокуСамарський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Мороз В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання протиправним та скасування рішення,

за участю позивача: ОСОБА_1 ,

представників відповідача: Лавренкова О.В.,

Виноградової К.Ю.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання протиправним та скасування рішення.

У своїй заяві позивач просить скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення від 29.10.2022 року, винесену завідувачем сектору Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України Виноградовою К.Ю., стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити; визнати протиправним та скасувати рішення № 9 від 29 жовтня 2022 року, винесене та затверджене в.о. начальника Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Виноградовою К.Ю., про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 .

Вказаний адміністративний позов позивач мотивує тим, що він являється громадянином Російської Федерації, знаходиться на території України на підставі посвідки, остання видана 23 вересня 2021 року, з 21.05.1992 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , та з 10 серпня 2021 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 .

Посвідка на тимчасове проживання у позивача закінчилась 10 серпня 2022 року. Позивач звертався до відділу ДМС за місцем проживання до закінчення строку посвідки на проживання, однак йому роз`яснили, що тимчасово припинено прийом заяв від громадян Російської Федерації, зокрема, про обмін посвідки на тимчасове проживання.

Також, Позивач зазначає, що він отримав офіційне підтвердження неможливості вчинення ним дій по заміні посвідки на тимчасове проживання, так як при особистій явці до територіальних відділів ДМС, у нього відмовлялися не тільки приймати будь-які заяви та документи, а й навіть не бажали спілкуватися. Позивач має намір подати документи для набуття громадянства України та припинення громадянства РФ, проте, дані дії можливі лише при знаходженні в Україні на законних підставах.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що спірні постанова та рішення були винесенні відповідно до норм чинного законодавства.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 вересня 2021 року, отримав посвідку на тимчасове проживання строком дії до 10 серпня 2022 року (а.с. 18).

04.11.2021 ОСОБА_5 було отримано картку платників податків (а.с. 18).

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 , громадянин Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 21.05.1992 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_7 » (а.с. 14).

18 червня 2021 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 17).

10 серпня 2021 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 19).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації, що підтверджується паспортом виданим 07.04.2021 (а.с. 20).

Листом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 повідомлено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державною-агресором, а також відповідного акту Кабінету Міністрів із вказаних питань, ДМС тимчасово припинено прийом та розгляд заяв від громадян Російської Федерації, зокрема, про обмін посвідки на тимчасове проживання (а.с.а.с. 22,23).

Листом від Державної міграційної служби України Левченку С. повідомлено, що до прийняття рішення Верховною Радою України та набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, ДМС тимчасово припинено прийом заяв від громадян Російської Федерації, зокрема, про обмін посвідки на тимчасове проживання та розроблено проект нормативно-правового акту, якій встановлює умови подання громадянами країни-агресора заяв про отримання адміністративних послуг у міграційній сфері, який на сьогодні перебуває у стадії погодження із заінтересованими центральними органами виконавчої влади» (а.с.а.с. 24,25).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 29.10.2022 складеного уповноваженою посадовою особою Державної міграційної служби України Масаловою К.В. громадянин російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив порушення правил перебування іноземців на території України, а саме: після закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання ухилився вів виїзду з України, таким чином порушивши вимоги ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вимоги Постанови КМУ від 25.04.2018, що є порушенням ч. 1,3 ст. 3 та ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та порушено п.67 ПКМУ №322. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_2 (а.с.а.с. 26,27).

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Виноградова Катерина Юріївна, винесла Постанову ПН МДН №004301 від 29.10.2022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700грн. (а.с.а.с. 28, 29) .

29.10.2022 ОСОБА_8 було затверджено Рішення № 9 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким було встановлено, що ОСОБА_4 був документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , виданою 23.09.2021 року строком дії до 10.08.2022 року. Після закінчення терміну дії посвідки, в семиденний строк не виїхав за межі України, таким чином, порушив строки перебування в Україні. З метою забезпечення виконання положень ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації, ОСОБА_4 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 27.11.2022 (а.с.а.с. 30-33).

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за частиною першою статті 203 КУпАП та скасування рішення про примусове повернення до країни походження з тих підстав, що його посвідка на тимчасове проживання у нього закінчилась 10 серпня 2022 року, він до закінчення строку дії посвідки на проживання, звертався з приводу її продовження, проте йому було роз`яснено, що до прийняття рішення Верховною Радою України та набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, ДМС тимчасово припинено прийом заяв від громадян Російської Федерації, зокрема, про обмін посвідки на тимчасове проживання. Крім того, він набув право на громадянство України так як понад два роки перебуває в шлюбі з громадянкою України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КАС України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 222-2 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 200, 201, частина перша статті 203, стаття 203-1 (крім порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Приписами частини першої статті 203 КУпАП встановлено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що міграційний орган уповноважений через своїх працівників притягувати іноземців та осіб без громадянства до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень, зокрема за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон).

У відповідності до частин першої, третьої статті 3 Закону, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.15 ст.4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Відповідно до статті 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом пункту 1 частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як стверджує позивач, він є таким, що перебуває на території України на законних підставах, дій, які порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не вчиняв. Відповідачем в судовому засіданні вказані факти не спростовані.

Судом встановлено, що законний строк перебування позивача на території України закінчився 10 серпня 2022 року, в зв`язку з чим, його 29 жовтня 2022 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та винесено рішення про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни.

Позивач наполягає на тому, що не мав наміру порушувати вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та у встановлені строки звертався до уповноваженого органу ДМС з приводу продовження дії посвідки на тимчасове проживання, однак йому було роз`яснено, що ДМС тимчасово припинено прийом та розгляд заяв.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого статтею 203 КУпАП характеризується саме наявністю умисної вини.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Між тим, як вбачається зі змісту спірної постанови, під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлювався факт наявності умислу в його діях, які були пов`язані з порушенням правил перебування на території України, а відповідно, як наслідок і наявність складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 203 КУпАП, що свідчить про протиправність останньої та необхідність скасування.

Також, суд звертає увагу, що ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені строки накладення адміністративного стягнення. Застосування строків здійснюється: а) за загальним правилом і б) за особливими правилами. Загальні правила розповсюджуються на всі випадки, крім спеціально регламентованих (таких, що підпадають під дію особливих правил). За загальним правилом стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення проступку. При триваючому правопорушенні стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня його виявлення (виключенням з цього правила є випадки, коли справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду).

Так, ОСОБА_1 посвідка на тимчасове проживання була надана строком до 10.08.2022. Таким чином, «порушення семиденного строку для виїзду після закінчення строку дії посвідки», яке ставлять у провину ОСОБА_1 розпочалося 18.08.2022. Отже, строк накладення адміністративного стягнення повинний обчислюватися з 18.08.2022 та спливає 18.10.2022. Однак, оскаржувані Постанова про адміністративне правопорушення та Рішення про примусове повернення винесені 29.10.2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст.38 КУпАП.

Відповідачу було достеменно відомо, що строк дії посвідки на тимчасове проживання закінчується 10.08.2022, оскільки в Окружному адміністративному суді перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, структурним підрозділом якого є Самарський відділ у місті Дніпрі Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, з приводу порушення права ОСОБА_1 на заміну посвідки, через бездіяльність Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» від 01 листопада 2022 р. №1232, було вирішено, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей: розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором. Зазначені обмеження не поширюються на: осіб, що мають підстави для оформлення посвідки на тимчасове проживання, передбачені, зокрема, ч. 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, що порушення ним Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» обумовлено зупиненням строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру.

Враховуючи наведені законодавчі норми та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає встановленим вимогам законодавства та критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, оскільки прийнята без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак оспорювана постанова та рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись статтею 19 Конституції України; Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; статтями 10, 203, 222-2 КУпАП; статтями 2, 5, 9, 72, 77, 90, 205, 241-255, 288 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення, серія ПН МДН №004301 від 29.10.2022, винесену посадовою особою Державної міграційної служби України, завідувачем сектору Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України Виноградовою Катериною Юріївною, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 9 від 29 жовтня 2022 року, винесене та затверджене в.о. начальника Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_8 , про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документованого посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.11.2022.

Суддя В.В. Малихіна