Справа № 380/2726/22
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2726/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, а саме її чоловіка ОСОБА_2 , 1985 року народження;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати ОСОБА_1 посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого), військовослужбовця, а саме її чоловіка ОСОБА_2 , 1985 року народження.

Ухвалою судді від 04.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху

Ухвалою від 22.02.2022 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , маючи право на отримання пільг та компенсацій, передбачених для членів сімей військовослужбовців, звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про видачу посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» та надала відповідачу підтверджуючі документи. Однак, листом від 01.07.2021 № 2448/1 відповідач повідомив, що документи, подані для отримання посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» повернуті без виконання, оскільки чоловік ОСОБА_3 помер, не перебуваючи на військовій службі (звільнений з військової служби 18.03.2020, а помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у видачі посвідчення позивачці ОСОБА_1 на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 20.10.2022 (вх. № 66238) , у якому зазначає, що ОСОБА_3 згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 119 від 05.05.2020, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 № 60 від 18.03.2020, контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України прапорщиком ОСОБА_2 було припинено (розірвано) та звільнено з військової служби у запас наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 16.03.2020 №13, 18.03.2020 у відставку Збройних Сил України. У зв`язку із звільненням громадянина ОСОБА_2 з військової служби у запас наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 16.03.2020 № 13, 18.03.2020 у відставку Збройних Сил України, після чого не став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому в отриманні «посвідчення на право користуватись пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби», позивачу було відмовлено на законних підставах. Також зазначає, що відповідно до п. 1 статті 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать: сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів. У вищезазначеній нормі передбачений порядок видачі «посвідчення члена сім`ї загиблого», який регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» та видається органами соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина. Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Згідно з витягом з послужного списку про проходження військової служби прапорщиком запасу ОСОБА_2 , останній проходив військову службу з 11.11.2011 до 18.03.2020.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 по стройовій частині від 18.03.2020 № 60 припинено (розірвано) контракт про походження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_2 (Г-0І3544), який здав справи і обов`язки за посадою помічника начальника військового наряду 1 взводу охорони роти охорони дипломатичних представництв і консульських, установ іноземних держав та звільненого відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби у запас наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 16.03.2020 № 13 по особовому складу, за станом здоров`я, без права носіння військової форми одягу, 18.03.2020 у відставку Збройних Сил України.

Згідно з Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 18.03.2020 №14/1 ОСОБА_3 дійсно в період з 20.07.2016 по 23.09.2016 брав (брала) безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

ОСОБА_2 06.09.2017 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 34 роки в м. Львів, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , видане 06.05.2020 Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Згідно з остаточним лікарським свідоцтвом про смерть № 119, виданим 05.05.2020 ОСОБА_3 помер у стаціонарі КНП ЛОР «ЛРФПКЛДУ».

Згідно з довідкою про причину смерті, причина смерті генералізована мікробактеріальна інфекція.

ОСОБА_1 (дружина померлого військовослужбовця ОСОБА_2 ) звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про видачу посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби».

Листом від 01 липня 2021 року №2448/1 відповідач повідомив, що документи, подані для отримання посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» повернуті без виконання, оскільки чоловік ОСОБА_3 помер, не перебуваючи на військовій службі (звільнений з військової служби 18.03.2020 року, а помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 01.07.2021 № 2448/1, що документи подані для отримання посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув(помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби», повернуті без виконання, оскільки чоловік ОСОБА_3 помер, не перебуваючи на військовій службі (звільнений з військової служби 18.03.2020 , а помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, позивач звернулася з позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у ст. 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абз. 2 п. 4.16. Інструкції з організації роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 № 937, членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (у тому числі членам сімей військовослужбовців строкової служби), видається посвідчення члена сім`ї (батька, матері, дружини, чоловіка або дитини) військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, у порядку, установленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби".

Згідно з абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" від 28.05.1993 № 379 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками № 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом; дітям військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, посвідчення видаються після досягнення ними 7-річного віку; дітям, які не досягли цього віку, передбачені законодавством пільги надаються на підставі довідки, що видається одному з членів сім`ї військовослужбовця.

З аналізу викладених норм вбачається, що в разі смерті військовослужбовця під час проходження військової служби, члени сімей військовослужбовців мають право на пільги, гарантії та компенсації, а також на отримання посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII), Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частинами 2 та 3 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено коло осіб, на яких не поширюється дія цього Закону, а саме: на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження, а також на іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу у Збройних Силах України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не містить інших положень, окрім передбачених частинами 2 та 3 статті 3, які б обмежували дію цього Закону.

Таким чином, коло осіб, на яких не поширюється дія даного Закону, визначених частинами 2 та 3 статті 3 Закону, є вичерпним.

Відповідно до частини 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Частинами 1-3статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно частини 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до видів військової служби належить: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до частини 1 та абзацу 1 частини 3 статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підставою для повернення без виконання документів, подані для отримання посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби», стало те, чоловік ОСОБА_3 помер, не перебуваючи на військовій службі (звільнений з військової служби 18.03.2020, а помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_3 проходив військову службу з 11.11.2011 до 18.03.2020.

При цьому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 по стройовій частині від 18.03.2020 № 60 припинено (розірвано) контракт про походження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_3 (Г-0І3544), який здав справи і обов`язки за посадою помічника начальника військового наряду 1 взводу охорони роти охорони дипломатичних представництв і консульських, установ іноземних держав та звільненого відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби у запас наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 16.03.2020 № 13 по особовому складу, за станом здоров`я, без права носіння військової форми одягу, 18.03.2020 у відставку Збройних Сил України.

Отже ОСОБА_3 на момент смерті виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Враховуючи те, що чоловік позивачки був виключений зі списків особового складу 18.03.2020, а помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто не під час проходження військової служби, суд вважає, що відповідач не мав правових підстав для видачі позивачці посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.

Крім того, позивач у позовній заяві вказує, що відповідно до Свідоцтва про хворобу від 24.01.2020 № 14, виданого медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» причина смерті, так, пов`язані з проходження військової служби.

Однак зазначені доводи суд вважає помилковими, оскільки у вказаному свідоцтві про хворобу від 24.01.2020 № 14, вказано «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходження військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження своїх правових позицій, суд доходить переконання, що вимоги позивача не знаходять належного правового обґрунтування та спростовуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 15.11.2022.

Суддя Кедик М.В.