Справа № 420/14740/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання відповідача про залучення співвідповідача Державну судову адміністрацію України по справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Підставою для звернення позивача до суду стало не нарахування та не виплата відповідачем додаткової щомісячної винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за період з 24.02.2022 р. по 18.07.2022 р. у розмірі 30 000 гривень щомісячно, а починаючи з 19.07.2022 р. по дату ухвалення судом рішення у розмірі до 30 000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Ухвалою від 18.10.2022 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №420/14740/22 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику).

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від відповідача Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Державну судову адміністрацію України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Бюджетного кодексу України встановлено, що Державна Судова адміністрація України є головним розпорядником бюджетних коштів. Незалучення до справи Державної судової адміністрації України у якості співвідповідача може призвести в подальшому до неможливості виконання судового рішення, неналежного вирішення спору, загострення соціальної напруги серед співробітників Служби судової охорони.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для залучення в якості другого відповідача Державної судової адміністрації України.

Так, відповідно до п.9 ч.1 ст.4 КАС України відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з ч.4 ст.46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з ч.ч.5-7 ст.48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Суд зазначає, що предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 січня 2019 року № 141/0/15-19 (надалі - Положення), Державна судова адміністрація України відповідно до визначених завдань здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів (крім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів), Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони, ДСА України та її територіальних управлінь.

Згідно з підпунктом 14 пункту 9 Положення, Голова Державної судової адміністрації України приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.

Також аналогічні приписи містяться у статті 148 Закону України Про судоустрій і статус суддів, якою встановлено, що Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

В свою чергу, невиплата додаткової винагороди, могла бути в першу чергу обумовлена, окрім іншого, меншим обсягом бюджетних асигнувань головним розпорядником на оплату праці співробітників Служби судової охорони, що свідчить про безпосередню участь Державної судової адміністрації України у механізмі фінансування видатків на виплату заробітної плати працівників Служби судової охорони і незабезпечення коштами розпорядників нижчого рівня та виконання постанови Уряду.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно із пунктом 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (надалі - Порядок), безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету або у заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку (пункт 24 Порядку).

Відповідно до пункту 26 Порядку, судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений, або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування, безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів.

Державна казначейська служба України не є розпорядником бюджетних коштів, а здійснює списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за відповідним рішенням.

Таким чином, оскільки стягнення шкоди при виконанні судових рішень, у випадку ухвалення їх на користь співробітників Служби судової охорони, здійснюється за рахунок бюджетної програми, головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, а безспірне списання проводиться Державною казначейською службою України, то відповідач за таким спором є Державна судова адміністрація України.

Згідно з ч. 5, ч. 6 ст. 48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне залучити до участі у справі в якості співвідповідача Державну судову адміністрацію України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 48, 243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Залучити в якості співвідповідача по справі № 420/14740/22 Державну судову адміністрацію України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ).

Надати відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, роз`яснивши, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Роз`яснити відповідачу, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Роз`яснити право позивача подати до суду протягом п`яти днів із дня отримання відзиву на адміністративний позов відповідь на відзив.

Роз`яснити право відповідача на подання заперечення протягом п`яти днів із дня отримання відповіді на відзив; право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - в строк для подання відзиву.

Копію ухвали направити учасникам справи; Державній судовій адміністрації України також копію позову із додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Лебедєва