Справа № 607/6920/22
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2022 Справа №607/6920/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Мокрій М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору контрою та паркування ТЗ УМІ ТМР Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хомів Василя Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та стягнення завданої моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, головного спеціаліста-інспектор з паркування сектору контрою та паркування ТЗ УМІ ТМР Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хомів Василя Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії РАП №527351756 від 02.05.2022 року та стягнення із відповідачів моральної шкоди в розмірі 2480грн.

Заявлені вимоги мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ТЕ № 011347 від 29.04.2021 року на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Однак вказану постанову вважає незаконною, необґрунтованою, такою, що не відображає дійсних обставин справи і, що підлягає до скасування, оскільки вона винесена з порушенням вимог закону та без достатнього обґрунтування. Зауважує, що транспортний засіб марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 не створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, так як 12.04.2022 року о 10 год. 33 хв. її автомобіль не перебував за адресою м. Тернопіль, вул. І.Франка,3 (правий бік дороги), а знаходився - по лівому боці дороги з одностороннім рухом на вул. Франка Івана,4, м.Тернопіль. Окрім цього, відповідач не взяв до уваги, що на вказаній у постанові ділянці дороги по вулиці Франка діє інформаційно-вказівний знак5.5 «Дорога з одностороннім рухом» визначений пунктом 33.5.5 ПДР, та розмітка не є суцільною. Також не взято до уваги той факт, що відстань між протилежним краєм проїзної частини з одностороннім рухом і її зупиненим транспортним засобом з лівої сторони є значно більшою ніж 3 метри та не перешкоджає руху інших автомобілів, вказані обставини підтверджуються виготовленими відповідачем та долученими ним до адміністративної справи доказами, а саме фототаблицею №1-6 та витягом із Гугл карти. Також зважаючи на те, що мали місце негативні емоції викликані протиправними діями посадовця органу місцевого самоврядування, який під час воєнного стану з надуманих підстав звинуватив її в порушенні порядку та незаконно притягнув до адміністративної відповідальності, вона отримала приниження та погрози примусово лишитися майна, вважає, що їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 2480грн., зазначаючи, що вказані обставини негативно вплинули на її емоційний стан та перебувають у причинно - наслідковому зв`язку. Ураховуючи те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята інспектором з паркування ОСОБА_2 на підставі статті 219 КУпАП від імені управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради як відповідного уповноваженого виконавчого органу міської ради, відповідачами у справі щодо оскарження вказаної постанови вона визначає відповідачем як інспектора з паркування, яким безпосередньо винесено спірне рішення, так і виконавчий орган міської ради, від імені якого згідно із законом прийняте таке рішення. Просить скасувати оскаржувану постанову, стягнути з відповідачів: Тернопільської міської ради, Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради та головного спеціаліста - інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням ТЗ УМІ ТМР Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хомів В.М. за рахунок бюджетних асигнувань управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради на її користь моральну шкоду в розмірі 2480грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подано клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, просила оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити, стягнувши на її користь моральну шкоду.

Представник відповідача Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відносно задоволення позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесену уповноваженою посадовою особою, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Головний спеціаліст-інспектор з паркування сектору контрою та паркування ТЗ УМІ ТМР Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хомів В.М. в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до таких міркувань.

Постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії РАП №527351756 від 02.05.2022 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень, оскільки останньою на транспортному засобі «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 12.04.2022року о 10год.33хв. здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Франка Івана, 3, чим порушено вимоги підпункту «д» пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, а саме зупинка у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів.

В свою чергу ч.3 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до п.15.9 (д) Правил дорожнього руху зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ст. 278 КУпАП зобов`язує орган, який розглядає справу, з`ясувати ряд обставин, які мають значення для правильного її вирішення. Відповідно до положень ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Інспектором з паркування, з метою фіксування факту порушення правил зупинки, стоянки або паркування водієм транспортного засобу марки засобі «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 було здійснено фото фіксацію з місця події, долучено фото з різних ракурсів, з відображенням дати і часу, місця розташування даного транспортного засобу до нерухомих об`єктів, та встановлено географічні координати.

Водночас із оглянутих фотознімків вбачається, що транспортний засіб марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 не створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, встановити чи була здійснена зупинка у місці, де відстань між протилежним краєм проїзної частини з одностороннім рухом і даним автомобілем, що зупинився, менше 3 м. не можливо, оскільки відсутні докази здійснення інспектором замірів відстані безпосередньо на місці події, план-схеми прилеглої території по вул. І.Франка в м.Тернополі не надано.

Поряд із тим, відповідно до п. 15.3 ПДР, у населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Позивач стверджує, що її автомобіль 12.04.2022 року о 10 год. 33 хв. не перебував за адресою м. Тернопіль, вул. І.Франка ,3 (правий бік дороги), а знаходився - по лівому боці дороги з одностороннім рухом на вул. Франка Івана,4, м. Тернопіль.

Згідно п. 8.2. ПДР дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою.

Також позивач звертає увагу, що відповідач не взяв до уваги, що на вказаній у постанові ділянці дороги по вулиці Франка діє інформаційно-вказівний знак 5.5 «Дорога з одностороннім рухом» визначений пунктом 33.5.5 ПДР, та розмітка не є суцільною, та те, що відстань між протилежним краєм проїзної частини з одностороннім рухом і зупиненим транспортним засобом позивача з лівої сторони є значно більшою ніж 3 метри та не перешкоджає руху інших автомобілів.

Таким чином, належних, допустимих та достатніх доказів порушення ОСОБА_1 пункту 15.9 (д) Правил дорожнього руху відповідачем не надано, хоча обов`язок доказування покладається саме на відповідача, а дослідити в ході розгляду справи чи відбулась зупинка автомобіля «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 12.04.2022рокуо о 10год.33хв. в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Франка Івана, 3, у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів, не видається за можливе.

Посилання відповідача у відзиві на те, що інспектором з паркування здійснювались заміри відстані автомобіля позивача до суцільної лінії, цифровим лазерним дальноміром, який пройшов повірку в ДП «Тернопільстандартметрологія» та яка становить 1.301м., суд до уваги не приймає, так як в постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії РАП №527351756 від 02.05.2022 року відсутні дані про те, що такі заміри здійснювались і саме цим технічним засобом, зазначено лише, що фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2.

Зазначені недоліки при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні спірної постанови, унеможливлюють встановлення Судом фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

При цьому суд критично оцінює доводи сторони позивача, щодо порушення головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору контрою та паркування ТЗ УМІ ТМР Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хомів В.М. прав позивача, при винесенні постанови інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, порушень під час складання постанови, які були б беззаперечною підставою для її скасування не встановлено, поряд з тим має місце невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була встановлена законом.

Відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначені недоліки при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні спірної постанови, унеможливлюють встановлення Судом фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд.

Щодо стягнення моральної шкоди суд відзначає наступне.

Стаття 56 Конституції України гарантує кожному право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтями 1173, 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (їх посадовими або службовими особами) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (цих осіб).

Наведена норма є спеціальною, тобто у ній передбачені особливості відшкодування шкоди, які відрізняють її від загальних правил деліктної відповідальності.

До таких особливостей відноситься: суб`єктний склад завдавачів шкоди, завдання шкоди при здійсненні владно-адміністративних повноважень органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим та органів місцевого самоврядування.

Якщо шкода завдається не у сфері владно-адміністративних відносин, а у господарській або технічній діяльності органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування, вона відшкодовується не за правилами статті 1173 ЦК України, а на загальних підставах (стаття 1166 ЦК України).

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки, органів місцевого самоврядування вважаються діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійсненні поза межами компетенції вищезазначених органів.

Незаконність рішення, дії чи бездіяльність завдавача шкоди має бути доведена.

Правове значення при вирішенні питання про наявність підстав для відшкодування шкоди на підставі наведеної статті має встановлення сукупності обставин: факту спричинення шкоди, неправомірності дій (бездіяльності), якими цю шкоду завдано, причинного зв`язку між фактом спричинення шкоди та неправомірними діями (бездіяльністю).

Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди (статті 23, 1167 ЦК України) є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

До спірних правовідносин підлягає до застосування загальна ст. 1167 ЦК України «Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду».

1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відсутність хоча б одного з означених елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди в межах справи слід відзначити, що згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За висновками постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Отже, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди, його вину (адже незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт до позивача не застосовувалося), та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою в деліктних правовідносинах.

Як уже встановлено судом, при винесенні оскаржуваної постанови Головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору контрою та паркування ТЗ УМІ ТМР Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хомів В.М., як носієм державної влади, при тлумаченні закону, оцінюванні фактів або доказів, не було допущено випадків злого умислу (malice) або грубої недбалості (gross negligence); іншими словами ненавмисні помилки (unintentional failings), допущені під час здійснення повноважними особами їхніх функцій виключають відповідальність за заподіяння шкоди. А на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань з боку Тернопільської міської ради та Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, а також наявності причинного зв`язку між діями відповідачів та спричиненою шкодою позивачем не подано жодних доказів, зазначено лише, що було пережито негативні емоції викликані приниженням та погрозою примусово лишитися майна та протиправними діями посадовця органу місцевого самовядування.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 268, 278, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, 23, 1166, 1167, 1173 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії РАП №527351756 від 02.05.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням штрафу в розмірі 680 гривень скасувати, а справу направити на новий розгляд до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір в розмірі 496,20 гривень стягнути на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк