Справа № 260/7897/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 260/7897/21 пров. № А/857/13343/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гінди О.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання дій протиправними і скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції Ващилін Р.О.,

час ухвалення рішення 01.08.2022 року, 16:44 год.,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 09.08.2022 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання дій протиправними і скасування рішення

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішенням Оноківської сільської ради від 22 грудня 2017 року №614 їй було надало дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення сформованої земельної ділянки площею 0,2 га комунальної власності зі зміною цільового призначення, що розташована на території Оноківської сільської ради. Проект землеустрою для відведення такої земельної ділянки був оформлений у встановленому ст. 118 Земельного кодексу України порядку та поданий на затвердження до органу місцевого самоврядування 22 жовтня 2019 року. Проте розгляд такого питання рішенням Оноківської сільської ради №1247 був відтермінований на невизначений строк. У зв`язку із запровадженими в 2020 році карантинними обмеженнями позивач до органу місцевого самоврядування щодо питання затвердження проекту землеустрою не зверталася, проте мала законні очікування щодо передачі їй у власність спірної земельної ділянки. І тільки 14 червня 2021 року вона випадково дізналася, що така земельна ділянку внесена до переліку земельних ділянок, що виставляються в 2021 році на земельні торги. Таке рішення органу місцевого самоврядування вважає протиправним та таким, що порушує її право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, щодо якої їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, шкодить її інтересам та законним очікуванням, а тому підлягає скасуванню в судовому порядку.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням ХХІV сесії VIІ скликання Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (далі Оноківська сільська рада) №614 від 22.12.2017 за результатами розгляду заяви громадянки ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення сформованої земельної ділянки площею 0,20 га, комунальної власності (кадастровий номер :11:016:0191) зі зміною цільового призначення, відповідно до затвердженого детального плану території с. Оноківці, К-488, територія колишнього господарського двору для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на території Оноківської сілської ради.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Арклайт» на замовлення ОСОБА_1 було розроблено проект землеустрою щодо відведення останній земельної ділянки (кадастровий номер :11:016:0191) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області.

Зазначений проект землеустрою був поданий ОСОБА_1 на затвердження до Оноківської сільської ради, однак рішенням ХХХХІІ сесії VIІ скликання Оноківської сільської ради №1247 від 22.10.2019 розгляд такого питання було перенесено у зв`язку із потребою довивчення даного питання постійною комісією сільської ради з питань землекористування, будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та містобудування.

Вказане рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_1 не оскаржувалося, а його правомірність не є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

Разом з тим, будь-якого рішення по суті розгляду поданого ОСОБА_1 на затвердження проекту землеустрою Оноківська сільська рада в подальшому та станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду не приймала. В свою чергу ОСОБА_1 таку бездіяльність органу місцевого самоврядування в судовому порядку також не оскаржувала.

24 лютого 2021 року на ІV сесії VІІІ скликання Оноківської сільської ради з метою забезпечення ефективного використання земельного фонду Оноківської сільської ради та залучення додаткових коштів до місцевого бюджету, враховуючи пропозиції постійної комісії з питань земельних відносин, архітектури та будівництва, органом місцевого самоврядування було прийнято рішення №190-ІV-VІІІ, яким затверджено перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення комунальної власності, які виставляються на земельні торги окремими лотами на 2021 рік на конкурсних засадах (земельних торгах) згідно з додатком до такого.

В подальшому рішенням V сесії VІІІ скликання Оноківської сільської ради №259-V-VІІІ від 08.04.2021 були внесені зміни до переліку земельних ділянок комунальної власності, які виставляються на земельні торги окремими лотами на 2021 рік, до яких, серед іншого, було включено земельну ділянку (кадастровий номер :11:016:0191), на оформлення якої у свою власність претендувала позивач.

Спірні правовідносини виникли з приводу включення органом місцевого самоврядування земельної ділянки, що перебувала в комунальній власності, до переліку земельних ділянок, які виставляються на земельні торги окремими лотами.

Так, нормами абз. а) ч. 1 ст. 90 ЗК України гарантовано право власників земельних ділянок продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність.

Вказані положення узгоджуються зі змістом права власності, тлумачення якого наведено в ст. 317 Цивільного кодексу України. В розумінні такої законодавчої норми власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 12 ЗК України та Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та вирішення питання у сфері земельних відносин.

Вказане кореспондується також з повноваженнями, наданими органам місцевого самоврядування ч. 1 ст. 122 ЗК України, відповідно до яких сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Отже, Оноківська сільська рада, як орган місцевого самоврядування, має право розпоряджатися земельними ділянками, що перебувають у комунальній власності Оноківської територіальної громади.

Нормами ст. 116 ЗК України передбачені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності. Так, зокрема, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 127 ЗК України, органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Так, ст. 134 ЗК України регламентує обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). Зокрема, відповідно до ч. 1 такої статті земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виключення із такого обов`язку наведені в ч. 2 ст. 134 ЗК України. Так, зокрема, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

- розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

- використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів;

- використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

- будівництва об`єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;

- надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні;

- надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;

- розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

- надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

- надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;

- надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;

- будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);

- будівництва об`єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об`єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);

- передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;

- надання земельних ділянок суб`єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб`єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим;

- поновлення договорів оренди землі, укладення договорів оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря;

- передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;

- надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;

- надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- надання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім доріг, що обмежують масив), відповідно до статті 37-1 цього Кодексу;

- надання в оренду земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами, що обслуговують масив земель сільськогосподарського призначення;

- надання земельної ділянки державної або комунальної власності в користування (оренду) інвестору із значними інвестиціями для реалізації інвестиційного проекту із значними інвестиціями.

Порядок здійснення добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах врегульовано нормами ст. 136 ЗК України.

Ч. 1 зазначеної статті передбачено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови (ч. 2 ст. 136 ЗК України).

Отже, право обирати земельні ділянки, що підлягають реалізації за результатами земельних торгів, належить організатору таких торгів власнику земельної ділянки.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка до передбаченого ч. 2 ст. 134 ЗК України переліку не відноситься. Будь-яких доказів наявності підстав для застосування положень ч. 2 ст. 134 ЗК України позивач до суду не надала, а в ході розгляду даної адміністративної справи такі встановлені не були. Тому суд вважає, що така може бути продана власником органом місцевого самоврядування за результатами проведення аукціону.

Окрім того, повнота інформації щодо земельної ділянки, яка виставляється для продажу на земельних торгах, внесена до додатку до рішення №259-V-VІІІ від 08.04.2021, відповідає вимогам ч. 1 ст. 136 ЗК України.

Як вбачається з додатку до рішення №259-V-VІІІ від 08.04.2021 цільове призначення спірної земельної ділянки «рекреаційного призначення».

Відповідно до інформації про цільове призначення спірної земельної ділянки, наявної в матеріалах розробленого позивачем проекту землеустрою, призначення такої: «для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення», що відноситься до категорії «Землі рекреаційного призначення» згідно із затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 Класифікацією видів цільового призначення земель.

Вказане спростовує твердження ОСОБА_1 про недостовірність відомостей про цільове призначення такої земельної ділянки.

Суд зазначає, що законодавством України встановлений певний порядок зміни функціонального призначення території, який передбачає вчинення широкого спектру дій щодо внесення змін до діючої містобудівної документації, а не тільки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення.

При цьому суд відхиляє посилання позивача в обґрунтування дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельних ділянок на проведення безоплатної передачі суміжних земельних ділянок, оскільки вказане питання не є предметом даного позову.

В обґрунтування протиправності оскарженого рішення Оноківської сільської ради Іванчева Т.Г. посилається на норми ч. 3 ст. 134 ЗК України, відповідно до яких земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Проте суд не вбачає підстав для застосування вказаних обмежень до спірних правовідносин, оскільки вважає, що вони не стосуються питання включення земельних ділянок до переліку таких, які підлягають реалізації за результатами проведення земельних торгів.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян, відповідно до земельного законодавства, є однією з форм набуття громадянами права на землю із земель державної та комунальної власності.

При цьому процедура реалізації вказаного права є відмінною від купівлі земельних ділянок за результатами земельних торгів.

Зокрема, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений нормами ст. 118 ЗК України.

Так, згідно ч. 6 зазначеної статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).

Отже, отримання земельної ділянки шляхом її безоплатної приватизації передбачає, перш за все, набуття права власності на таку в спрощеній процедурі без застосування положень глави 21 ЗК України, що й визначено ч. 3 ст. 134 ЗК України.

Разом з тим, суд вважає, що норми ЗК України не виокремлюють земельні ділянки, право власності на які може бути набуто виключно шляхом безоплатної приватизації, як і не забороняють відчужувати такі на конкурентних засадах у разі, якщо в минулому громадянин виявив бажання отримати таку у власність на підставі ст. 118 ЗК України.

Суд вважає, що положення ЗК України не забороняють власнику земельної ділянки вільно розпоряджатися такою, в тому числі, шляхом її продажу на земельних торгах, за відсутності підстав, визначених ч. 2 ст. 134 ЗК України.

При цьому суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що подання клопотання про безоплатну приватизацію спірної земельної ділянки в порядку ст. 118 ЗК України та розроблення проекту землеустрою щодо її відведення не є гарантом набуття права власності на таку, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, висловленою зокрема у постановах від 05 березня 2020 року у справі №495/8898/16-а та від 06 вересня 2021 року у справі №380/1/20, від 09 грудня 2021 року у справі №2340/2819/18.

Більше того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі №826/5737/16 дійшла висновку, що надання дозволу вповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, встановлена нормами ст. 118 ЗК України процедура безоплатної приватизації земельної ділянки передбачає, що після розроблення проекту землеустрою такий подається на розгляд до відповідного орган місцевого самоврядування, який у двотижневий строк з дня його отримання приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Судом встановлено, що станом на день прийняття оскарженого рішення Оноківська сільська рада розроблений ОСОБА_1 проект землеустрою не затвердила, у власність спірну земельну ділянку позивачеві не надала.

В свою чергу право власності на земельну ділянку, відповідно до ст. 125 ЗК України, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин спірна земельна ділянка перебувала у комунальній власності Оноківської територіальної громади, а тому Оноківська сільська рада мала право розпоряджатися такою в порядку, встановленому ЗК України, в тому числі шляхом продажу на земельних торгах.

При цьому суд враховує, що розроблений ОСОБА_1 проект землеустрою був поданий до Оноківської сільської ради ще в 2019 році. Однак, незважаючи на перенесення органом місцевого самоврядування розгляду питання щодо його затвердження рішенням від 22 жовтня 2019 року, враховуючи передбачені ч. 9 ст. 118 ЗК України строки розгляду, позивач жодних дій щодо спонукання уповноважений орган виконати покладені на нього обов`язки не вживала, до суду з позовом про оскарження такої бездіяльності не зверталася.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання затвердження проекту землеустрою було відкладено Оноківською сільською радою ще в жовтні 2019 року, тобто до впровадження будь-яких карантинних обмежень. Незважаючи на це та не вчинення уповноваженим органом протягом встановлених ч. 9 ст. 118 ЗК України строків будь-яких дій, спрямованих на розгляд такого проекту землеустрою, ОСОБА_1 за захистом своїх прав не зверталася.

Відтак, особа, яка звернулася до уповноваженого органу з метою безоплатної приватизації земельної ділянки зобов`язана виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про розгляд її заяви.

Суд вважає, що відсутність протягом майже 2 років будь-яких дій, спрямованих на реалізацію передбаченого нормами земельного законодавства права на безоплатну приватизацію обраної земельної ділянки може свідчити про втрату особою інтересу до такого.

Суд також відхиляє посилання позивача на те, що рішення органу місцевого самоврядування, як індивідуальний акт не може бути ним в подальшому скасоване, оскільки рішення Оноківської сільської ради №614 від 22.12.2017, яким ОСОБА_1 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення сформованої земельної ділянки у власності, відповідачем не скасовувалося.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі № 260/7897/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. М. Гінда
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 16 листопада 2022 року.