Справа № 200/10384/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року справа №200/10384/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 р. у справі № 200/10384/21 (головуючий І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

16 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд: рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16 червня 2021 року №18 щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за списком №1, а також Рішення Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області від 27 липня 2021 року №18 щодо відмови в призначені мені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №1 визнати незаконним та скасувати; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути мою заяву про призначення пенсії відповідно до п. 1 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 08 червня 2021 року із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 03 квітня 2004 року по 20 квітня 2012 року в загальній кількості 03 роки 09 місяців 21 день, з 21 січня 2013 року по 12 лютого 2013 року, з 01 березня 2013 року по 31 травня 2016 року в ПП «Спецдомнасервіс» та TОB «ЗАХІДПЕЩАРЕМОНТ» в загальній кількості 02 роки 03 місяці 12 днів, з 25 червня 2003 року по 01 липня 2003 року, з 31 липня 2003 року по 30 вересня 2003 року, з 07 жовтня 2003 року по 16 листопада 2003 року, з 15 грудня 2003 року по 02 квітня 2004 року, з 14 жовтня 2008 року по 30 листопада 2008 року, з 01 грудня 2008 року по 27 лютого 2009 року, з 10 лютого 2009 року по 31 березня 2009 року, з 01 вересня 2009 року по 30 вересня 2009 року, з 07 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01 лютого 2010 року по 28 лютого 2010 року, з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2010 року в КСП по ремонту металургійних печей та устаткування «Донбасдомнаремонт», та із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 29 серпня 1984 року по 16 жовтня 1984 року, з 12 листопада 1986 року по 03 березня 1987 року, з 06 травня 1987 року по 28 серпня 1987 року, з 22 жовтня 1987 року по 05 липня 1988 року, з 11 серпня 1988 року по 06 вересня 1988 року, з 11 жовтня 1988 року по 24 липня 1989 року, з 22 серпня 1989 року по 31 серпня 1989 року, з 13 вересня 1989 року по 31 серпня 1990 року, з 19 лютого 1990 року по 06 грудня 1990 року, з 28 грудня 1990 року по 18 березня 1991 року, з 01 квітня 1991 року по 17 травня 1992 року, з 01 червня 1992 року по 29 вересня 1993 року, з 01 жовтня 1993 року по 10 січня 1994 року, з 08 лютого 1994 року по 20 квітня 1994 року, з 01 липня 1994 року по 17 жовтня 1994 року, з 25 жовтня 1994 року по 31 грудня 1997 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 червня 2021 року, та 19 липня 2021 року позивачем була подана заява до органів Пенсійного фонду України про призначення мені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 16 червня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було винесено рішення №18 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2, яке мотивоване тим, що позивач не має достатнього страхового та пільгового стажу за Списком №2. 27 липня 2021 року при розгляді повторної заяви, Головним управлінням у Херсонській області було винесено Рішення №18 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №1, яке мотивоване тим, що позивач не має достатнього страхового та пільгового стажу за Списком №1.

Згідно Рішення Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області від 16 червня 2021 року №18, до страхового стажу позивачу не зараховано наступні періоди роботи: з 29 серпня 1984 року по 16 жовтня 1984 року, з 12 листопада 1986 року по 03 березня 1987 року, з 06 травня 1987 року по 28 серпня 1987 року, з 22 жовтня 1987 року по 05 липня 1988 року, з 11 серпня 1988 року по 06 вересня 1988 року, з 11 жовтня 1988 року по 24 липня 1989 року, з 22 серпня 1989 року по 31 серпня 1989 року, з 13 вересня 1989 року по 31 серпня 1990 року, у зв`язку із тим, що на титульній сторінці погано читається відтиск печатки; з 19 лютого 1990 року по 06 грудня 1990 року, з 28 грудня 1990 року по 18 березня 1991 року, з 01 квітня 1991 року по 17 травня 1992 року, з 01 червня 1992 року по 29 вересня 1993 року, з 01 жовтня 1993 року по 10 січня 1994 року, з 08 лютого 1994 року по 20 квітня 1994 року, з 01 липня 1994 року по 17 жовтня 1994 року, з 25 жовтня 1994 року по 31 грудня 1997 року, оскільки дублікат трудової книжки оформлено з порушенням Інструкції До пільгового стажу за Списком №1 мені не зараховано періоди роботи: з 03 квітня 2004 року по 20 квітня 2012 року, з 21 січня 2013 року по 12 лютого 2013 року, 01 березня 2013 року по 31 травня 2016 року в ПП «Спецдомнасервіс» та ТОВ «Західпещщаремонт» у зв`язку із неможливістю провести перевірку довідки пільгового характеру з 25 червня 2003 року по 01 липня 2003 року, з 31 липня 2003 року по 30 вересня 2003 року, з 07 жовтня 2003 року по 16 листопада 2003 року, з 15 грудня 2003 року по 02 квітня 2004 року, з 14 жовтня 2008 року по 30 листопада 2008 року, з 01 грудня 2008 року по 27 лютого 2009 року, з 10 лютого 2009 року по 31 березня 2009 року, з 01 вересня 2009 року по ЗО вересня 2009 року, з 07 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01 лютого 2010 року по 28 лютого 2010 року, з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2010 року в КСП по ремонту металургійних печей та устаткування «Донбасдомнаремонт», у зв`язку із неможливістю провести перевірку довідки пільгового характеру.

Згідно Рішення Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області від 27 липня 2021 року №18, до страхового стажу позивача не зараховано наступні періоди роботи: з 29 серпня 1984 року по 16 жовтня 1984 року, з 06 травня 1987 року по 28 серпня 1987 року, з 22 жовтня 1987 року по 05 липня 1988 року, з 11 серпня 1988 року по 06 вересня 1988 року, з 11 жовтня 1988 року по 24 липня 1989 року, з 22 серпня 1989 року по 31 серпня 1989 року, з 13 вересня 1989 року по 31 серпня 1990 року з 19 лютого 1990 року по 06 грудня 1990 року, з 28 грудня 1990 року по 18 березня 1991 року, з 01 квітня 1991 року по 17 травня 1992 року, з 01 червня 1992 року по 29 вересня 1993 року, з 01 жовтня 1993 року по 10 січня 1994 року, з 08 лютого 1994 року по 20 квітня 1994 року, з 01 липня 1994 року по 17 жовтня 1994 року, з 25 жовтня 1994 року по 31 грудня 1997 року До пільгового стажу за Списком №1 мені не зараховано періоди роботи: з 14 жовтня 2008 року по 27 грудня 2008 року, з 10 лютого 2009 року по 31 березня 2009 року, з 01 вересня 2009 року по 30 вересня 2009 року, з 07 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01 лютого 2010 року по 28 лютого 2010 року, з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2010 року в КСП по ремонту металургійних печей та устаткування «Донбасдомнаремонт», у зв`язку із неможливістю провести перевірку довідки пільгового характеру у зв`язку із неможливістю провести перевірку довідки пільгового характеру; з 25 червня 2003 року по 01 липня 2003 року, з 31 липня 2003 року по 30 вересня 2003 року, з 07 жовтня 2003 року по 16 листопада 2003 року, з 15 грудня 2003 року по 02 квітня 2004 року в КСП по ремонту металургійних печей та устаткування «Донбасдомнаремонт», у зв`язку із неможливістю провести перевірку довідки пільгового характеру; з 03 квітня 2004 року по 20 квітня 2012 року, з 21 січня 2013 року по 12 лютого 2013 року, 01 березня 2013 року по 31 травня 2016 року в ПП «Спецдомнасервіс» та ТОВ «Західпещщаремонт» у зв`язку із неможливістю провести перевірку довідки пільгового характеру.

Позивач вважає зазначені Рішення Пенсійного органу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, тому звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 р. у справі № 200/10384/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16 червня 2021 року №18 щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за списком №1. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області від 27 липня 2021 року №18 щодо відмови в призначені мені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №1. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2021 року зареєстровану за № 96 про призначення пенсії відповідно до п. 1 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 03 квітня 2004 року по 20 квітня 2012 року в загальній кількості 03 роки 09 місяців 21 день, з 21 січня 2013 року по 12 лютого 2013 року, з 01 березня 2013 року по 31 травня 2016 року в ПП «Спецдомнасервіс» та TОB «ЗАХІДПЕЩАРЕМОНТ» в загальній кількості 02 роки 03 місяці 12 днів, з 25 червня 2003 року по 01 липня 2003 року, з 31 липня 2003 року по 30 вересня 2003 року, з 07 жовтня 2003 року по 16 листопада 2003 року, з 15 грудня 2003 року по 02 квітня 2004 року, з 14 жовтня 2008 року по 30 листопада 2008 року, з 01 грудня 2008 року по 27 лютого 2009 року, з 10 лютого 2009 року по 31 березня 2009 року, з 01 вересня 2009 року по 30 вересня 2009 року, з 07 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01 лютого 2010 року по 28 лютого 2010 року, з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2010 року в КСП по ремонту металургійних печей та устаткування «Донбасдомнаремонт», та із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 29 серпня 1984 року по 16 жовтня 1984 року, з 12 листопада 1986 року по 03 березня 1987 року, з 06 травня 1987 року по 28 серпня 1987 року, з 22 жовтня 1987 року по 05 липня 1988 року, з 11 серпня 1988 року по 06 вересня 1988 року, з 11 жовтня 1988 року по 24 липня 1989 року, з 22 серпня 1989 року по 31 серпня 1989 року, з 13 вересня 1989 року по 31 серпня 1990 року, з 19 лютого 1990 року по 06 грудня 1990 року, з 28 грудня 1990 року по 18 березня 1991 року, з 01 квітня 1991 року по 17 травня 1992 року, з 01 червня 1992 року по 29 вересня 1993 року, з 01 жовтня 1993 року по 10 січня 1994 року, з 08 лютого 1994 року по 20 квітня 1994 року, з 01 липня 1994 року по 17 жовтня 1994 року, з 25 жовтня 1994 року по 31 грудня 1997 року.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно наявної в матеріалах пенсійної справи дублікату трудової книжки, записи про роботу на підставі наказів про прийняття та звільнення з посад. Однак, у матеріалах пенсійної справи відсутні документи, які підтверджують факт прийняття та звільнення з посад, згідно якими здійснені відповідні записи у дублікатах трудової книжки, згідно вищевикладеного у Головного управління відсутні законні підстави для зарахування спірних періодів до страхового стажу.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що у Головного управління відсутня обґрунтованість видачі довідок про пільговий характер роботи підприємствами, а саме акт зустрічної перевірки, що проводиться органами ПФУ, спірні періоди не зараховані до пільгового стажу.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (стаття 1).

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

22 травня 2022 року Верховною Радою прийнято Закон України Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 22.05.2022 № 2263-ІХ, яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб, до 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 08 червня 2021 року та 19 липня 2021 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України із заявами, про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області №18 від 16.06.2021 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідної кількості страхового стажу.

Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи з 29.08.1984 р. по 16.10.1984 р.; з 12.11.1986 р. по 03.03.1987 р.; з 06.05.1987 р. по 28.08.1987 р.; з 22.10.1987 р. по 05.07.1988 р.; з 11.08.1988 року по 06.09.1988 р.; з 11.10.1988 р. по 24.07.1989 р.; з 22.08.1989 р. по 31.08.1989 р.; з 13.09.1989 р. по 31.08.1990 р., згідно трудової книжки від 02.10.1984 р, НОМЕР_1 оскільки на титульній сторінці нечитаємий відтиск печатки, що є порушенням п. 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях затвердженого Постановою Держкомпрапі СРСР від 20 червня 1974 р. №162;

- періоди роботи з 19.02.1990 р. по 06.12.1990 р.; з 28.12.1990 р. по 18.03.1991 р.; з 01.04.1991 р. по 17.05.1992 р.; з 01.06.1992 р. по 29.09.1993 р.; з 01.10.1993 р. по 10.01.1994 р.; з 08.02.1994 р. по 20.04.1994 р., з 01.07.1994 р. по 17.10.1994 р.; з 25.10.1994 р. по 31.12.1997 р. згідно дублікату трудової книжки від 08.02.1990 р. серії НОМЕР_2 , оскільки дублікат трудової книжки заповнено з порушенням п. 5.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. Наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року;

- періоди з 03.04.2004 по 20.04.2012, з 21.01.2013 по 12.02.2013 та з 01.03.2013 р. по 31.05.2016 р. згідно довідок, уточнюючих особливий характер роботи за Списком №1, видані ПП «Спецдомнасервіс» та ТОВ «ЗАХІД ПЕ1ЦЩАРЕМОНТ», оскільки у органа, що призначає пенсію відсутня обгрунтованість видачі довідок про пільговий характер роботи вищезазначеними підприємствами, а саме акт зустрічної перевірки, що проводиться органами ПФУ;

- з 25.06.2003 року по 01.07.2003 року, з 31.07.2003 року по 30.09.2003 року, з 07.10.2003 року по 16.11.2003 року, з 15.12.2003 року по 02.04.2004 року, з 14.10.2008 року по 30.11.2008 року; з 01.12.2008 року по 27.02.2009 року; з 10.02.2009 року по 31.03.2009 року; з 01.09.2009 року по 30.09.2009 року; з 07.11.2009 року по 31.12.2009 року; з 01.02.2010 року по 28.02.2010 року: з 01.08.2010 року по 30.09.2010 року згідно довідок виданих «Колективним спеціалізованим підприємством по ремонту металургійних печей та обладнання «Донбасдомнаремонт» від 06.05.2009 року № 6, оскільки довідки видані підприємством, яке розташоване в м. Донецьку на непідконтрольній українській владі території. Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України» довідки, видані підприємствами, які зареєстровані на території не підконтрольній українській владі, не створюють правових наслідків, та відповідно не можуть бути розглянуті. В відомостях по спеціальному стажу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування дані відсутні. Буде мати право на пенсію за віком на пільгових умовах за досягнення 55-річного віку за умови наявності 23 роки 6 місяців страхового стажу, підтвердження обгрунтованості видачі довідок пільгового характеру та повторного звернення до територіальних органів ПФУ.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області №18 від 27.07.2021 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідної кількості страхового стажу.

Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи з 29.08.1984 р. по 16.10.1984 р.; з 12.11.1986 р. по 03.03Л987 р.; з 06.05Л987 р. по 28.08Л987 р.; з 22.10.1987 р. по 05.07.1988 р.; з 11.08.1988 р. по 06.09.1988 р.; з 11.10.1988 р. по 24.07.1989 р.; з 22.08.1989 р. по 31.08.1989 р.; з 13.09.1989 р. по 31.08.1990 р.; та періоди роботи з 19.02.1990 р. по 06.12.1990 р.; з 28.12.1990 р. по 18.03.1991 р.; з 01.04.1991 р. по 17.05.1992 р.; з 01.06.1992 р. по 29.09.1993 р.; з 01.10.1993 р. по 10.01.1994 р.; з 08.02.1994 р. по 20.04.1994 р.: з 01.07.1994 р. по 17.10.1994 р.; з 25.10.1994 р. по 31.12.1997 р. Для зарахування вищезазначених періодів необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи.

- періоди пільгової роботи: з 03.04.2004 року по 20.04.2012 року відповідно до довідки №9 від 26.08.2019 виданої ПП «Спецдомнасервіс», з 21.01.2013 року по 12.02.2013 року відповідно до довідки №11 від 26.08.2019 року виданої ПП «Спецдомнасервіс», з 01.03.2013 року по 31.05.2016 року відповідно до довідки № 05/2-52 від 30.08.2019 року виданої ТОВ «Західпещаремонт»;

- періоди робот з 14.10.2008 року по 27.12.2008 року, з 10.02.2009 року по 31.03.2009 року, з 01.09.2009 року по 30.09.2009 року, з 07.11.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.02.2010 року по 28.02.2010 року, з 01.08.2010 року по 30.09.2010 року відповідно до довідки №6 від 06.05.2009 року виданою «Колективним спеціалізованим підприємством по ремонту металургійних печей та обладнання «Донбасдомнаремонт», оскільки відсутні відомості по спеціальному стажу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- періоди роботи з 25.06.2003 року по 01.07.2003 року, з 31.07.2003 року по 30.09.2003 року, з 07.10.2003 року по 16.11.2003 року, з 15.12.2003 року по 02.04.2004 року відповідно до довідки № 12 від 31.08.2015 виданою «Колективним спеціалізованим підприємством по ремонту металургійних печей та обладнання «Донбасдомнаремонт», оскільки відсутні відомості по спеціальному стажу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із копії трудовою книжкою позивача, серії: НОМЕР_1 , виданої 05 жовтня 1984 року, містяться записи про роботу позивача ОСОБА_1 :

- з 29 серпня 1984 року по 16 жовтня 1984 року в Костянтинівському заводі Автоскло;

- з 12 листопада 1986 року по 03 березня 1987 року в колгоспі «Новий шлях»;

- з 06 травня 1987 року по 28 серпня 1987 року у ВО «Башнефть»;

- з 22 жовтня 1987 року по 05 липня 1988 року в Автобазі №1 автоводного тресту ГТНГС;

- з 11 серпня 1988 року по 06 вересня 1988 року в Костянтинівському автопідприємстві №11475;

- з 11 жовтня 1988 року по 24 липня 1989 року на Станції Костянтинівка Донецької залізниці , з 22 серпня 1989 року по 31 серпня 1989 року в Костянтинівському ВО «Автоскло»;

- з 13 вересня 1989 року по 31 серпня 1990 року в Часово-Ярському вогнетривкому комбінаті.

Згідно із дублікатом трудовою книжкою позивача, серії: НОМЕР_2 , виданого 08.02.1990 року, містяться записи про роботу позивача ОСОБА_1 :

- з 19 лютого 1990 року по 06 грудня 1990 року в КСУ по ремонту металургійних печей та обладнання;

- з 28 грудня 1990 року по 18 березня 1991 року в Макіївському заводі залізобетонних конструкцій;

- з 01 квітня 1991 року по 17 травня 1992 року в Амвросієвському районному дорожньому ремонтно-будівельному управлінні;

- з 01 червня 1992 року по 29 вересня 1993 року в Часово-Ярському вогнетривкому комбінаті;

- з 01 жовтня 1993 року по 10 січня 1994 року в ремонтно-будівельному кооперативі «Згода»;

- з 08 лютого 1994 року по 20 квітня 1994 року в Дніпровській орендній автобазі з 01 липня 1994 року по 17 жовтня 1994 року в КСУ «Теплобуд»:

- з 25 жовтня 1994 року по 19 квітня 1999 року в Костянтинівському АТП №11409;

- з 25 червня 2003 року по 01 липня 2003 року на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування» Донбасдомнаремонт;

- з 31 липня 2003 року по 30 вересня 2003 року на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування Донбасдомнаремонт» з 07 жовтня 2003 року по 16 листопада 2003 року на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування Донбасдомнаремонт»;

- з 15 грудня 2003 року по 02 квітня 2004 року на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування Донбасдомнаремонт» з 03 квітня 2004 року по 20 квітня 2012 року на посаді «електрозварювальника» з 21 січня 2013 року по 12 лютого 2013 року на посаді «електрозварювальника» в Приватному підприємстві «Спецдомнасервіс»;

- з 13 лютого 2013 року по 26 травня 2020 року в ТОВ «Трест «Донбасдомнаремонт» (з 25 травня 2018 року ТОВ Трест «Донбасдомнаремонт» перейменовано на ТОВ «Західпещаремонт»).

Довідкою №06/2-1 від 15 березня 2016 року та вибіркою з журналу обліку робочого часу, підтверджується пільговий стаж роботи за Списком №1 з 01 березня 2013 року по 31 грудня 2015 року, на посаді «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» в ТОВ «Трест «Донбасдомнаремонт»; (Список №1, Розділ III, підрозділ 1, 2, 3, 4 код посади 3.1а-3, 3-2а, 3.36, 3.4а-3 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003) в загальній кількості 01 рік 11 місяців 04 дні, із посиланням на Наказ про результати атестації робочого місця № 74 від 29.11.2011 року.

Довідкою №06/2-52 від 30.08.2019 року та вибіркою з журналу обліку робочого часу, підтверджується пільговий стаж роботи за Списком №1 з 01 березня 2013 року по 31 травня 2016 року, на посаді «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» в ТОВ «Трест Донбасдомнаремонт; (Список №1, Розділ III, підрозділ 1, 2, 3, 4 код посади 3.1а-3, 3-2а, 3.36, 3.4а-3 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003) в загальній кількості 02 рік 03 місяці 12 днів, із посиланням на Наказ про результати атестації робочого місця № 74 від 29.11.2011 року.

Довідкою №9 від 26 серпня 2019 року, та вибіркою з журналу обліку робочого часу, підтверджується пільговий стаж роботи за Списком №1 з 03 квітня 2004 року по 20 квітня 2012 року, на посаді «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» в ПП «Спецдомнасервіс»; (Список №1, Розділ III, підрозділ 1, 2, 3, 4 код посади 3.1а-3, 3-2а, 3.36, 3.4а-3 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003) в загальній кількості 03 роки 09 місяців 21 день, із посиланням на Наказ про результати атестації робочого місця № 22 від 04.06.2004 року (первинний) та №21 від 28.05.2009 року.

Довідкою №12 від 31.08.2015 року, підтверджується пільговий стаж роботи за Списком №1 з 25 червня 2003 року по 01 липня 2003 року, з 31 липня 2003 року по 30 вересня 2003 року, з 07 жовтня 2003 року по 16 листопада 2003 року та з 15 грудня 2003 року по 02 квітня 2004 року на посаді «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» в КСП по ремонту металургійних печей та обладнання «Донбасдомнаремонт»; (Список №1, Розділ III, підрозділ І, 2, 3, 4 код посади 3.1а-3, 3-2а, 3.36, 3.4а-3 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003).

Наказом про результати атестації робочого місця № 60-к від 26.05.2004 року та Довідкою №6 від 20.05.2019 року підтверджується пільговий стаж роботи позивача за Списком №1 з 14 жовтня 2008 року по 27 грудня 2008 року, з 10 лютого 2009 року по 31 березня 2009 року, з 01 вересня 2009 року по 30 вересня 2009 року, з 07 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01 лютого 2010 року по 28 лютого 2010 року, з 01 серпня 2010 року по 30 вересня 2010 року в КСП по ремонту металургійних печей та устаткування «Донбасдомнаремонт»; (Список №1, Розділ III, підрозділ 1, 2, 3, 4 код посади 3.1 а-3, 3-2а, 3.36, 3.4а-3 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003) із посиланням на Наказ про результати атестації робочого місця № 18 від 22.05.2009 року.

Довідкою №11 від 26.08.2019 року та вибіркою з журналу обліку робочого часу, підтверджується пільговий стаж роботи за Списком №1 з 21.01.2013 року по 12.02.2013 року, на посаді «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» в ПП «Спецдомнасервис»; (Список №1, Розділ III, підрозділ 1, 2, 3, 4 код посади 3.1а-3, 3-2а, 3.36, 3.4а-3 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003).

Наказом від 24.06.1999 року № 37-к КСП по ремонту металургійних печей та обладнання «Донбасдомнаремонт» затверджено список посад та професій, що мають право на пільгову пенсію за Списком № 1, до якого, поряд з іншими, віднесено посаду «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» Список №1, Розділ III, підрозділ 1, 2, 3, 4 шифр 1030100а-, 1030200а-, 1030300а-, 1030400а-, 1753а (а. с. 40-42).

Наказом від 26.05.2004 року № 60-к КСП по ремонту металургійних печей та обладнання «Донбасдомнаремонт» затверджено список посад та професій, що мають право на пільгову пенсію за Списком № 1, до якого, поряд з іншими, віднесено посаду «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» Список №1, Розділ III, підрозділ 1, 2, 3, 4 код посади 3.1а-3, 3.2а, 3.3а-3б, 3.4а-3 (а. с. 43-44).

Наказом від 04.06.2004 року № 22п/01-04 ПП «Спецдомнасервис» затверджено список посад та професій, що мають право на пільгову пенсію за Списком № 1, до якого, поряд з іншими, віднесено посаду «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» Список №1, Розділ III, підрозділ 1, 2, 3, 4 код посади 3.1а-3, 3.2а, 3.3а-3б, 3.4а-3 (а. с. 45-46).

Наказом від 28.05.2009 року № 21 ПП «Спецдомнасервис» затверджено список посад та професій, що мають право на пільгову пенсію за Списком № 1, до якого, поряд з іншими, віднесено посаду «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» Список №1, Розділ III, підрозділ 1, 2, 3, 4 код посади 3.1а-3, 3.2а, 3.3а-3б, 3.4а-3 (а. с. 47-48).

Наказом від 29.11.2011 року № 74 ТОВ «Трест Донбассдомнаремонт» затверджено список посад та професій, що мають право на пільгову пенсію за Списком № 1, до якого, поряд з іншими, віднесено посаду «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» Список №1, Розділ 4 (а. с. 49-50).

Наказом від 03.08.2016 року № 47 ТОВ «Трест Донбассдомнаремонт» затверджено список посад та професій, що мають право на пільгову пенсію за Списком № 1, до якого, поряд з іншими, віднесено посаду «електрозварювальника ручного зварювання по ремонту металургійних печей та обладнання» Список №1, Розділ 3, підрозділи 1, 2, 3, 4; позиція 3.1а-3, 3.2а, 3.3а-3б, 3.4а-3 (а. с. 51-52).

Не погодившись з рішеннями відповідачів про відмову в призначенні пенсії №18 від 16.06.2021 року та №18 від 27.07.2021 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV)).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: - з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно із частинами 4-5 ст. 26 Закону № 1058-ІV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у ній. При цьому значення трудової книжки як основного документа, що підтверджує стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Правова норма статті 62 Вказаного Закону, передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

Аналіз вищезазначених положень свідчить про те, що для призначення пенсії за віком за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей щодо стажу роботи. Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Враховуючи викладене, стаж роботи позивача у період з 03.04.2004 року по 20.04.2012 року, з 21.01.2013 року по 12.02.2013 року та з 01.03.2013 року по 31.05.2016 року підтверджений оформленими належним чином записами про займану посаду з зазначенням у його трудовій книжці та відповідними архівними довідками та підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В основу рішення відповідачів щодо незаліку стажу при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії за віком, покладений висновок про те, що періоди роботи з 29.08.1984 р. по 16.10.1984 р.; з 12.11.1986 р. по 03.03.1987 р.; з 06.05.1987 р. по 28.08.1987 р.; з 22.10.1987 р. по 05.07.1988 р.; з 11.08.1988 року по 06.09.1988 р.; з 11.10.1988 р. по 24.07.1989 р.; з 22.08.1989 р. по 31.08.1989 р.; з 13.09.1989 р. по 31.08.1990 р., згідно трудової книжки від 02.10.1984 р, НОМЕР_1 оскільки на титульній сторінці нечитаємий відтиск печатки, що є порушенням п. 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях затвердженого Постановою Держкомпрапі СРСР від 20 червня 1974 р. №162; періоди роботи з 19.02.1990 р. по 06.12.1990 р.; з 28.12.1990 р. по 18.03.1991 р.; з 01.04.1991 р. по 17.05.1992 р.; з 01.06.1992 р. по 29.09.1993 р.; з 01.10.1993 р. по 10.01.1994 р.; з 08.02.1994 р. по 20.04.1994 р., з 01.07.1994 р. по 17.10.1994 р.; з 25.10.1994 р. по 31.12.1997 р. згідно дублікату трудової книжки від 08.02.1990 р. серії НОМЕР_2 , оскільки дублікат трудової книжки заповнено з порушенням п. 5.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. Наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року; періоди з 03.04.2004 по 20.04.2012, з 21.01.2013 по 12.02.2013 та з 01.03.2013 р. по 31.05.2016 р. згідно довідок, уточнюючих особливий характер роботи за Списком №1, видані ПП «Спецдомнасервіс» та ТОВ «ЗАХІДПЕЦЩАРЕМОНТ», оскільки у органа, що призначає пенсію відсутня обґрунтованість видачі довідок про пільговий характер роботи вищезазначеними підприємствами, а саме акт зустрічної перевірки, що проводиться органами ПФУ; періоди роботи з 25.06.2003 року по 01.07.2003 року, з 31.07.2003 року по 30.09.2003 року, з 07.10.2003 року по 16.11.2003 року, з 15.12.2003 року по 02.04.2004 року, з 14.10.2008 року по 30.11.2008 року; з 01.12.2008 року по 27.02.2009 року; з 10.02.2009 року по 31.03.2009 року; з 01.09.2009 року по 30.09.2009 року; з 07.11.2009 року по 31.12.2009 року; з 01.02.2010 року по 28.02.2010 року: з 01.08.2010 року по 30.09.2010 року згідно довідок виданих «Колективним спеціалізованим підприємством по ремонту металургійних печей та обладнання «Донбасдомнаремонт». від 06.05.2009 року № 6, оскільки довідки видані підприємством, яке розташоване в м. Донецьку на непідконтрольній українській владі території. Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України» довідки, видані підприємствами, які зареєстровані на території не підконтрольній українській владі, не створюють правових наслідків, та відповідно не можуть бути розглянуті. В відомостях по спеціальному стажу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування дані відсутні. Також зазначено, що позивач буде мати право на пенсію за віком на пільгових умовах за досягнення 55-річного віку за умови наявності 23 роки 6 місяців страхового стажу та підтвердження обгрунтованості видачі довідок пільгового характеру та повторного звернення до територіальних органів ПФУ.

Щодо періоди роботи позивача з 29.08.1984 р. по 16.10.1984 р.; з 12.11.1986 р. по 03.03.1987 р.; з 06.05.1987 р. по 28.08.1987 р.; з 22.10.1987 р. по 05.07.1988 р.; з 11.08.1988 року по 06.09.1988 р.; з 11.10.1988 р. по 24.07.1989 р.; з 22.08.1989 р. по 31.08.1989 р.; з 13.09.1989 р. по 31.08.1990 р., згідно трудової книжки від 02.10.1984 р, НОМЕР_1 оскільки на титульній сторінці нечитаємий відтиск печатки, що є порушенням п. 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та згідно організаціях затвердженого Постановою Держкомпрапі СРСР від 20 червня 1974 р. №162, та щодо періодів роботи позивача згідно із дублікатом трудовою книжкою позивача, серії: НОМЕР_2 , виданого 08.02.1990 року, містяться записи про роботу позивача ОСОБА_1 : з 19 лютого 1990 року по 06 грудня 1990 року працював в КСУ по ремонту металургійних печей та обладнання; з 28 грудня 1990 року по 18 березня 1991 року працював в Макіївському заводі залізобетонних конструкцій; з 01 квітня 1991 року по 17 травня 1992 року працював в Амвросієвському районному дорожньому ремонтно-будівельному управлінні; з 01 червня 1992 року по 29 вересня 1993 року працював в Часово-Ярському вогнетривкому комбінаті; з 01 жовтня 1993 року по 10 січня 1994 року працював в ремонтно-будівельному кооперативі «Згода»; з 08 лютого 1994 року по 20 квітня 1994 року працював в Дніпровській орендній автобазі з 01 липня 1994 року по 17 жовтня 1994 року в КСУ «Теплобуд»; з 25 жовтня 1994 року по 19 квітня 1999 року працював в Костянтинівському АТП №11409; з 25 червня 2003 року по 01 липня 2003 року працював на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування» Донбасдомнаремонт; з 31 липня 2003 року по 30 вересня 2003 року працював на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування Донбасдомнаремонт» з 07 жовтня 2003 року по 16 листопада 2003 року на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування Донбасдомнаремонт»; з 15 грудня 2003 року по 02 квітня 2004 року працював на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування Донбасдомнаремонт» з 03 квітня 2004 року по 20 квітня 2012 року на посаді «електрозварювальника» з 21 січня 2013 року по 12 лютого 2013 року на посаді «електрозварювальника» в Приватному підприємстві «Спецдомнасервіс»; з 13 лютого 2013 року по 26 травня 2020 року працював в ТОВ «Трест «Донбасдомнаремонт» (з 25 травня 2018 року ТОВ Трест «Донбасдомнаремонт» перейменовано на ТОВ «Західпещаремонт») суд зазначає наступне.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

В ході судового розгляду судом досліджено копію трудової книжки позивача, серії: НОМЕР_3 , виданій 21 червня 1978 року, із записів у якій, та їх співставлення, достовірно встановлено, що у період з 29 серпня 1984 року по 16 жовтня 1984 року позивач працював в Костянтинівському заводі Автоскло; з 12 листопада 1986 року по 03 березня 1987 року працював в колгоспі «Новий шлях»; з 06 травня 1987 року по 28 серпня 1987 року працював у ВО «Башнефть»; з 22 жовтня 1987 року по 05 липня 1988 року працював на Автобазі №1 автоводного тресту ГТНГС; з 11 серпня 1988 року по 06 вересня 1988 року працював в Костянтинівському автопідприємстві №11475; з 11 жовтня 1988 року по 24 липня 1989 року працював на Станції Костянтинівка Донецької залізниці, з 22 серпня 1989 року по 31 серпня 1989 року працював в Костянтинівському ВО «Автоскло»; з 13 вересня 1989 року по 31 серпня 1990 року працював в Часово-Ярському вогнетривкому комбінаті.

Судом досліджено копію дубліката трудової книжки позивача, серії: НОМЕР_2 , виданого 08.02.1990 року, із записів у якому, та їх співставлення, достовірно встановлено, що у період з 19 лютого 1990 року по 06 грудня 1990 року працював в КСУ по ремонту металургійних печей та обладнання; з 28 грудня 1990 року по 18 березня 1991 року працював в Макіївському заводі залізобетонних конструкцій; з 01 квітня 1991 року по 17 травня 1992 року працював в Амвросієвському районному дорожньому ремонтно-будівельному управлінні; з 01 червня 1992 року по 29 вересня 1993 року працював в Часово-Ярському вогнетривкому комбінаті; з 01 жовтня 1993 року по 10 січня 1994 року працював в ремонтно-будівельному кооперативі «Згода»; з 08 лютого 1994 року по 20 квітня 1994 року працював в Дніпровській орендній автобазі з 01 липня 1994 року по 17 жовтня 1994 року в КСУ «Теплобуд»; з 25 жовтня 1994 року по 19 квітня 1999 року працював в Костянтинівському АТП №11409; з 25 червня 2003 року по 01 липня 2003 року працював на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування» Донбасдомнаремонт; з 31 липня 2003 року по 30 вересня 2003 року працював на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування Донбасдомнаремонт» з 07 жовтня 2003 року по 16 листопада 2003 року на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування Донбасдомнаремонт»; з 15 грудня 2003 року по 02 квітня 2004 року працював на посаді «електрогазозварювальника» у КСУ по ремонту металургійних печей та устаткування Донбасдомнаремонт» з 03 квітня 2004 року по 20 квітня 2012 року на посаді «електрозварювальника» з 21 січня 2013 року по 12 лютого 2013 року на посаді «електрозварювальника» в Приватному підприємстві «Спецдомнасервіс»; з 13 лютого 2013 року по 26 травня 2020 року працював в ТОВ «Трест «Донбасдомнаремонт» (з 25 травня 2018 року ТОВ Трест «Донбасдомнаремонт» перейменовано на ТОВ «Західпещаремонт»).

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

При цьому суд зазначає, що порядок ведення трудових книжок, у спірний період роботи позивачки, був урегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162, яка застосовувалася до прийняття наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 "Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 року, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Позивач не має нести тягар відповідальності через порушення посадовими особами підприємств Інструкції щодо заповнення трудової книжки.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Як вбачається з дублікату трудової книжки, його заповнено 08.02.1990 року.

Згідно із п. 2.6 - п. 2.8 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованої в Мінюсті України 17.08.1993 року за № 110, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (п. 8.1. Інструкції №162).

Згідно пункту 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників», від 27.04.1993 року № 301 також закріплено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що позивач не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, та не засвідчені належним чином виправлення, не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці, які в решті, виконані у відповідності до вимог Інструкції.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, записи у трудовій книжці позивача, їх співставлення між собою, не містять протиріч, та у своїй сукупності, підтверджують факт роботи позивача у спірні періоди.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того суд зазначає, що частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із нормами пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Суд зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії. Аналогічна позиція була наведена зокрема у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №672/914/16-а та від 11 липня 2019 року у справі №127/1849/17.

У контексті наведеного, суд зазначає, що відповідачем, на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано доказів того, що з метою повноти вирішення питання вирахування стажу позивача, ним, як органом, що призначає пенсію, було вжито заходів та використано право на отримання/витребування/вимоги від підприємств, установ та організацій, тощо, відповідних документів, уточнюючої інформації щодо періоду та характеру виконуваних позивачем робіт, що передбачено ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, та Порядком № 22-1, поклавши вказаний обов`язок виключно на позивача.

Крім того, суд наголошує, що позивач має трудову книжку, в якій містяться записи про спірний період роботи, із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію.

Оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Враховуючи наведене, з урахуванням представлених суду письмових доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій під час відмови позивачеві у зарахуванні до стажу його роботи періоду роботи зазначеного у дублікаті трудової книжки, серія НОМЕР_2 , виданого 08.02.1990 року.

Щодо не зарахування періоду роботи позивача з 25.06.2003 року по 01.07.2003 року, з 31.07.2003 року по 30.09.2003 року, з 07.10.2003 року по 16.11.2003 року,

з 15.12.2003 року по 02.04.2004 року, з 14.10.2008 року по 30.11.2008 року; з 01.12.2008 року по 27.02.2009 року; з 10.02.2009 року по 31.03.2009 року; з 01.09.2009 року по 30.09.2009 року; з 07.11.2009 року по 31.12.2009 року; з 01.02.2010 року по 28.02.2010 року: з 01.08.2010 року по 30.09.2010 року згідно довідок виданих «Колективним спеціалізованим підприємством по ремонту металургійних печей та обладнання «Донбасдомнаремонт». від 06.05.2009 року №6 ,оскільки довідки видані підприємством, яке розташоване в м. Донецьку на непідконтрольній українській владі території, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.1.8, 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

До заяви про призначення пенсії на підтвердження періодів трудової діяльності позивачем надавались довідки на підтвердження трудової діяльності за відсутності трудової книжки, але останні відповідачем не враховані, оскільки як вказано у спірному рішенні, видані підприємствами, що розташовані на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі.

Стосовно доводу відповідача, що підприємства, які видавали довідки, розташовані та зареєстровані на території, яка не підконтрольна українській владі, тому врахувати їх при перерахунку пенсії неможливо, оскільки зазначені довідки є недійсними на території України та не створюють жодних правових наслідків, суд зазначає, що в даному випадку застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН): документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд ООН у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата, є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туречини» (рішення від 18 грудня 1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (рішення від 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (рішення від 23 лютого 2016 року) зазначив: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Таким чином, суд вважає за можливе застосовувати відповідачем названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

При цьому суд зазначає, що визнання відповідачем в даному конкретному випадку, для захисту прав позивача на пенсійне забезпечення, спірних довідок, виданих на тимчасово окупованій території, жодним чином не легітимізує окупаційну владу.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 22.10.2018 у справі №235/2357/17, від 21.02.2020 у справі №701/1196/16-а, від 18.03.2020 у справі №243/6299/17.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності та враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність відмови врахувати періоди трудової діяльності позивача без розгляду інформації, що викладена у довідках, що видані органами, які непідконтрольні українській владі.

Крім того, ОСОБА_1 набув трудовий стаж у період, коли населений пункт (місто Донецьк), на території якого підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади і його було утворено відповідно до законодавства України.

Крім того, на теперішній час на законодавчому рівні відсутня така обов`язкові умова як перереєстрація підприємств на територію підконтрольну українській владі.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що України тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий трудовий стаж роботи.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено періоди роботи з 25.06.2003 року по 01.07.2003 року, з 31.07.2003 року по 30.09.2003 року, з 07.10.2003 року по 16.11.2003 року, з 15.12.2003 року по 02.04.2004 року, з 14.10.2008 року по 30.11.2008 року; з 01.12.2008 року по 27.02.2009 року; з 10.02.2009 року по 31.03.2009 року; з 01.09.2009 року по 30.09.2009 року; з 07.11.2009 року по 31.12.2009 року; з 01.02.2010 року по 28.02.2010 року: з 01.08.2010 року по 30.09.2010 року в «Колективному спеціалізованому підприємстві по ремонту металургійних печей та обладнання «Донбасдомнаремонт». З зазначених підстав суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність не зарахування до пільгового стажу позивача вказаних періодів роботи.

Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області, користуючись, зокрема, наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різних способів та засобів для дотримання своїх зобов`язань, протиправно не врахував під час вирішення питання про призначення позивачеві пенсії, відповідно до його заяви від 08.06.2021 року № 96, про призначення пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», спірні періоди у зв`язку із чим, рішення відповідача від 16.06.2021 року №18, суд визнав протиправним, та скасував.

Також, суд визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 19.07.2021 року № 18, оскільки воно аналогічне рішенню ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.06.2021 року №18 та прийняте на тих же підставах.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Разом з тим, належним способом захисту є повторний розгляд заяви позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені норми чинного законодавства, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним та достатнім способом правового захисту у даному випадку є зобов`язання відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 08.06.2021 року зареєстровану за № 96, про призначення пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, щодо зарахування до страхового стажу позивача спірні періоди роботи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 р. у справі № 200/10384/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 р. у справі № 200/10384/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко