Справа № 380/10421/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Стецишин П.Д.,

з участю представників: позивача Хоп`яка В.Х., відповідача Павлової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» (далі-позивач, ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі-відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.07.2022:

- №4661/13-01-07-06 форми «В1», яким зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 353 171 грн, 25 к.

- №4662/13-01-07-06 від форми «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 127 409 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю та невідповідністю нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 22.06.2022 №4427/13-01-07-02/30823262, на підставі яких відповідач 18.07.2022 прийняв спірні податкові повідомлення-рішення: №4661/13-01-07-06, яким ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 353 171 грн, 25 к., з яких 282 537 грн за основним платежем та 70 634 грн 25 к. за штрафними санкціями та №4662/13-01-07-06, яким ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 127 409 грн. Реальність взаємовідносин між позивачем та його контрагентами спростовується належними первинними документами, які підтверджують факт здійснення фінансово-господарських відносин, вид, обсяг, якість операцій та розрахунків, що здійснювалися, реальність на повноту відображення в бухгалтерському та податковому обліку результатів таких господарських операцій. Первинні документи долучені до матеріалів справи та були дослідженні контролюючим органом під час перевірки. В основу висновків про допущені ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» порушення податкового законодавства покладено лише посилання на узагальнену податкову інформацію та інформаційні бази даних податкових органів. Вважає, що такі висновки відповідача є безпідставними, протиправними і такими, що не відповідають дійсності, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. В ході проведеної ГУ ДПС у Львівській області перевірки, за наслідками якої прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, встановлено, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Проектно-Будівельна компанія «АЛТА Україна» фактично не відбулася. Тому у позивача не було підстав відносити до складу податкового кредиту і заявляти до бюджетного відшкодування суми за такою операцією. Зазначає, що у контрагента позивача відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності в частині надання послуг чи здійснення робіт через відсутність відповідного персоналу, основних засобів, матеріально-технічних ресурсів, що має наслідком неможливість виконання контрагентом позивача основного виду діяльності підприємства. Вказує, що незначна кількість працюючих відповідно до обсягу реалізованих робіт, свідчить про неможливість здійснення ТОВ «Проектно Будівельна Компанія «АЛТА Україна» задекларованих операцій для позивача. Враховуючи, що у первинних документах, що виписані ТзОВ «Проектно-Будівельна компанія «АЛТА Україна» для позивача, зазначено господарські операції, які фактично відбулися, то такі документи мають статус формально складених, оскільки не підтверджують реальність здійснення господарської операції, що в свою чергу свідчить про неправомірність відображення у регістрах бухгалтерського обліку та податковій звітності платника податків на підставі таких документів. Тому, на думку податкового органу, спірні податкові повідомленням-рішенням є такими, що винесені на підставі та в межах, встановлених законом. Просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою від 03.08.2022 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі. Підготовче засідання призначено на 23.08.2022.

Відповідачем 23.08.2022 (вх.№54644) подано відзив на позовну заяву.

Підготовче засідання, призначене на 23.08.2022, відкладено на 30.08.2022 для надання часу представнику позивача ознайомитись із відзивом на позовну заяву.

Представником позивача 30.08.2022 (вх. №56104) подано відповідь на відзив.

Підготовче засідання, призначене на 30.08.2022, відкладено на 07.09.2022 у зв`язку із наданням часу представнику позивача долучити витребувані докази до матеріалів справи.

Представником позивача 07.09.2022 (вх. №57858 та вх. №57859) подано клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів до справи.

Ухвалою суду від 07.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.09.2022.

Відповідачем 27.09.2022 (вх. №61690) подано клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи.

Судове засідання, призначене на 27.09.2022, відкладено на 18.10.2022 у зв`язку із наданням часу представнику відповідача долучити письмові докази до матеріалів справи.

Відповідачем 18.10.2022 (вх. №65462) подано клопотання про відкладення розгляду справи та 18.10.2022 (вх. №65466) клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи.

Судове засідання, призначене на 18.10.2022, відкладено на 01.11.2022 у зв`язку із задоволенням клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання, призначене на 01.11.2022, відкладено на 08.11.2022 у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач - ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія», зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності з присвоєнням коду .

Між ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» (замовник) ТОВ «Проектно Будівельна Компанія «АЛТА Україна» (підрядник) 21.04.2021 укладено договір підряду №1/21-ЛІК, за умовами якого підрядник зобов`язується виконати роботи по завданню замовника, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані підрядником роботи щодо скловарної печі, які проходять у три етапи і полягають у: демонтажі діючої скловарної печі; монтажі нової скловарної печі та робіт по ізоляції склепінь печі, герметизації швів, регулюванні і затяжці печі при проведенні виводки печі (гарячі роботи).

Терміни виконання робіт визначені з 10.01.2022 по 24.04.2022.

Вартість робіт визначена договірною ціною і становить 8 476 098, 52 грн, складові якої відображено в додатку 1 до договору підряду №1/21-ЛІК від 27.04.2021.

Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт №1 від 28.01.2022 ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» прийняла роботи, виконані за умовами договору підряду №1/21-ЛІК від 21.04.2021.

ТОВ «Проектно Будівельна Компанія «АЛТА Україна» у січні 2022 року виписано 2 податкові накладні: №1 від 05.01.2022 та №2 від 28.01.2022.

Згідно виписаних ТОВ «Проектно Будівельна Компанія «АЛТА Україна» податкових накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» ПДВ в сумі 409 946 грн включило до складу податкового кредиту за січень 2022 року, що відповідає даним додатків 1, 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за період січень 2022 року.

На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаним договором позивачем долучено також такі документи: платіжне доручення № від 05.01.2022 на суму 1 695 219, 70 грн, службову записку Начальника ВУП Нікольченко Ю. М. від 17.01.2022 про дозвіл на допуск працівників підрядника ТзОВ «Алта України» та заїзд автомобілів вищевказаного підрядника з 17.01.2022 по 31.01.2022 на територію ТзОВ «ЛІК» з метою проведення робіт, світлини печі та її демонтажу на 4 арк.

ГУ ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Результати перевірки оформлено актом від 22.06.2022 №4427/13-01-07-02/30823262.

Перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4, р.200.14 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до:

завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.20.2.1. Декларації) в сумі 282 537 грн.,

завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 Декларації) в сумі 127 409 грн.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом 18.07.2022 винесено 2 податкових повідомлення-рішення:

- №4661/13-01-07-06 форми «В1», яким зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 353 171 грн, 25 к., в тому числі 282 537 грн - основний платіж та 70 634 грн 25 к. - штрафні санкції;

- №4662/13-01-07-06 від форми «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 127 409 грн основний платіж.

Вказані в акті перевірки порушення вимог податкового законодавства по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Проектно-Будівельна компанія «АЛТА Україна» полягають у тому, що, на думку податкового органу, господарські операції позивача з вказаним контрагентом фактично не відбувались. Як вказано у акті перевірки, ГУ ДПС у Львівській області встановлено відсутність у контрагента позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині надання послуг чи здійснення робіт в силу відсутності відповідного персоналу, основних засобів, матеріально-технічних ресурсів, що в свою чергу унеможливлює здійснення основного виду діяльності підприємства. Незначна кількість працюючих на ТОВ «Проектно Будівельна Компанія «АЛТА Україна» та значні обсяги реалізованих робіт (підписаних актів виконаних робіт) свідчить про неможливість здійснення ТОВ «Проектно Будівельна Компанія «АЛТА Україна» задекларованих операцій для ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія». Укладений між сторонами договір не опосередковується реальним виконанням операції, яка становить його предмет, а тому перевіркою не підтверджено факт продажу робіт.

Водночас, податковим органом не заперечується факт наявності первинних документів. Проте відповідач вказує на те, що зазначені у них господарські операції фактично не відбувались, у зв`язку з чим ці документи є формально складеними та не мають юридичної сили, відповідно ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» неправомірно сформовано регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів.

Податкові повідомлення-рішення від 18.07.2022 №4661/13-01-07-06 та №4662/13-01-07-06 є предметом оскарження у справі.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Згідно з підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. За відсутності факту поставки товарів, відповідні суми не можуть враховуватись у податковому обліку, навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів.

Розумною економічною причиною (діловою метою) в розумінні підпункту 14.1.231 пункту14.1 статті 14 Податкового кодексу є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 135.2 статті 135 Податкового кодексу доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Держбюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду.

Пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з цим пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Податкового кодексу, а при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з цим розділом.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до статті 201 Податкового кодексу платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов`язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

При цьому для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції.

Згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі Закон №996-XIV) відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

В статті 2 Закону №996-XIV зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог пункту 3.2 статті 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону №996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені підчас здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі- Положення №88), під первинними документами розуміють документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійснені господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (п.2.5 Положення №88).

Всі представлені позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом №996-XIV до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Проектно-Будівельна компанія «АЛТА Україна».

Суд зауважує, що висновок про нереальність господарських відносин та безтоварність операцій між контрагентами не може ґрунтуватись на припущеннях, а повинен підтверджуватись первинними документами.

В Акті перевірки від 22.06.2022 №4427/13-01-07-02/30823262 контролюючим органом зазначено про відсутність у контрагента позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині надання послуг чи здійснення робіт через відсутність відповідного персоналу, основних засобів та матеріально-технічних ресурсів.

З огляду на наведене, суд зазначає, що відсутність у контрагента добросовісного платника податку, яким є позивач, матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди.

Посилання контролюючого органу на відомості про відсутність у контрагента позивача умов, необхідних для ведення відповідної господарської діяльності у зв`язку із незначною кількістю працюючих відповідно до обсягу реалізованих робіт не береться судом до уваги, оскільки чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів.

Крім того, у комерційній діяльності щодо виконання робіт та послуг не завжди вимагається наявність задекларованих власних основних засобів та значної кількості персоналу, звичаями ділового обороту встановлені й інші можливості залучення матеріальних ресурсів без реєстрації в уповноважених органах (як-от на умовах оренди, найму за цивільними договорами тощо).

Податковим органом не доведено неможливості виконання ТОВ «Проектно-Будівельна компанія «АЛТА Україна» наявними у них силами та засобами умов договорів з урахуванням видів та обсягів виконаних робіт.

Сумнівність господарських операцій позивача з контрагентом податковим органом обґрунтовується виключно посиланням на інформацію, викладену в інформаційних базах даних податкового органу.

З цього приводу суд зазначає, що інформаційні бази даних податкового органу, та узагальнена податкова інформація не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку, а тому не є належними доказами у справі. Чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

Судом встановлено, що на момент здійснення спірних господарських операцій контрагент позивача був зареєстрований як юридична особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та мав статус платників ПДВ, що не заперечується податковим органом. Виписані за результатами господарських операцій податкові накладні були зареєстровані податковим органом без застережень.

Крім того, обґрунтування правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень обставинами, які засвідчують порушення норм податкового законодавства не позивачем, а його контрагентом є неприпустимим також і з огляду на практику Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що посилання відповідача щодо нереальності здійснення господарської операції між ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» та ТОВ «Проектно-Будівельна компанія «АЛТА Україна» на підставі договору підряду від 21.04.2021 №1/21-ЛІК спростовується наведеними у справі первинними документами, а тому у позивача були правомірні підстави відносити до складу податкового кредиту і заявляти до бюджетного відшкодування суму ПДВ за такою операцією.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 18.07.2022 №4661/13-01-07-06 та № 4662/13-01-07-06.

Інші доводи відповідача про правомірність своїх дій спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.07.2022 №4661/13-01-07-06 та № 4662/13-01-07-06, суд дійшов переконання, що такі прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, задовольнивши позов в цілому.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 7 208 грн. 70 к., сплаченого платіжним дорученням від 26.07.2022 №.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» (вул. Зелена, буд. 301, м. Львів, 79066, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №4661/13-01-07-06 від 18.07.2022.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №4662/13-01-07-06 від 18.07.2022.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» (вул. Зелена, буд. 301, м. Львів, 79066, ) 7 208 (сім тисяч двісті вісім) грн 70 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2022 року.

Суддя О.П. Хома