Справа № 640/19626/22
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 листопада 2022 року місто Київ №640/19626/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., ознайомившись із позовною заявою

за позовомОСОБА_1
доМіністерства освіти і науки України, Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана»
провизнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства освіти і науки України, Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», в якій просить суд:

- визнати наказ Міністерства освіти України «Про затвердження Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів освіти від 15 липня 1996 року № 245», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 серпня 1996 року за №427/145, протиправним та нечинним з моменту його державної реєстрації у зв`язку з порушенням встановленого строку та порядку введення в дію цього Положення та скасувати його;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України в особі міністра невідкладно опублікувати резолютивну частину постанови суду, що набула законної сили у цій адміністративній справі, в тому офіційному джерелі масової інформації, в якому повинен був бути офіційно опублікований наказ, який скасовано цією постановою суду;

- визнати наказ Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» «Про введення в дію Положення про порядок переведення студентів та поновлення від-рахованих осіб від 04 листопада 2016 року № 810 (нова редакція), затвердженого Вченою радою Університету, протокол №4 від 27 жовтня 2016 року (із змінами)», протиправним та нечинним, у зв`язку з порушенням встановленого строку та порядку введення в дію цього Положення, та скасувати його;

- зобов`язати Державний вищий навчальний заклад «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» в особі ректора невідкладно опублікувати резолютивну частину постанови суду, що набрала законної сили у цій адміністративній справі, в тому офіційному джерелі масової інформації, в якому повинен був бути офіційно опублікований наказ, який скасовано цією постановою суду;

- визнати дії Міністерства освіти і науки України при складанні відповіді вих. № З/941-22 від 26.04.2022 на заяву ОСОБА_1 від 24.01.2022 року щодо тлумачення порядку поновлення та переведення здобувачів вищої освіти, встановленого частиною 5 статті 46 розділу VIII Закону України «Про вищу освіту», із застосуванням терміна «академічна різниця» - протиправними;

- визнати дії Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» при складанні відповіді вих. № 01/13-409 від 09.09.2022 року на мою заяву про переведення на навчання для здобуття вищої освіти від 28.07.2022 року щодо тлумачення порядку поновлення та переведення здобувачів вищої освіти, встановленого частиною 5 статті 46 розділу VIII Закону України «Про вищу освіту», та дії щодо створення та організації Комісії з питань переведення та поновлення для прийому та реєстрації заяв про переведення та поновлення до складу студентів цього Універси-тету осіб з інших університетів - протиправними;

- зобов`язати Державний вищий навчальний заклад «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» в особі ректора невідкладно видати наказ про поновлення ОСОБА_1 до складу студентів третьго курсу 2022-2023 н. р. денної форми навчання першого (бакалаврського) освітнього рівня за освітньою програмою Кібербезпека за спеціальністю "125 Кібербезпека галузі знань 12 Інформаційні технології" за рахунок коштів державного бюджету Навчально-наукового інституту «Інститут інформаційних технологій в економіці» Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» за індивідуальним навчальним планом та верифікувати цей наказ в ЄДЕБО.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2022 клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №640/19625/22 повернуто без розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суд встановив, що позивачем не було долучено підтверджуючих документів щодо сплати судового збору за подання позовної заяви у даній справі.

Разом з тим, позивачем 14.11.2022 подано до суду клопотання про звільнення від сплати судових витрат в адміністративній справі №640/19625/22 .

Так, позивач заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що він перебуває у важкому матеріальному становищі внаслідок таких обставин, як відсутність власного заробітку та можливості працевлаштування (через відсутність військового квитка, через непостановку на військовий облік за місцем проживання на тимчасово окупованій території України у м. Севастополі), відсутність можливості продовжувати навчання у вищому навчальному закладі та отримувати стипендію (через спірну ситуацію, що склалася, зазначеною в позові), та у зв`язку з тим, що єдиним джерелом існування є державна адресна соціальна допомога внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000,00 грн. на місяць (з квітня 2022 року).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про судовий збір» визначено, що платниками судового збору є - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

В той же час, згідно з частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При цьому, судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми та наявні матеріали позову, суд зазначає, що умови для відстрочення позивача від сплати судового збору, визначені статтею 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні, оскільки позивачем не доведено наявності обставин відстрочення чи звільнення його від сплати судового збору, з огляду на що позивач повинен надати суду докази, що вказують на його незадовільний майновий стан (декларацію або довідку про доходи за попередній рік).

Оскільки зазначені позивачем обставини відповідно до вищевказаних статей Закону України «Про судовий збір», не є підставою для звільнення від сплати судового збору, а останній не надає доказів наявності інших підстав для його звільнення від сплати судового збору, суд не знаходить правових підстав для звільнення його від сплати судового збору, виходячи з наданих ним доказів.

Крім того, статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право (а не обов`язок) суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору. Сплата ж судового збору за подання адміністративного позову, в силу положень частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом. Визначення ж майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Оскільки заявником не надано суду належних доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для звільнення від сплати судового збору, наведені в заяві не можуть бути визнані поважними, в зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція щодо відмови у звільненні від сплати судового збору наведена в ухвалах Верховного Суду: від 27.01.2020 року справа №215/4776/18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87205012), від 27.01.2020 року справа №215/3308/18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87170887), від 27.01.2020 року справа №215/2630/19 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87170877), від 02.01.2020 року справа №215/3308/18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/86754852), від 27.12.2019 року справа №212/1558/19 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/86717736), від 27.12.2019 року справа №215/3553/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84134173), які, в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд зазначає, що обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

Так, ставки сплати судового збору встановлено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установити у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року - 2481, 00 грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено 4 (чотири) вимоги немайнового характеру, то розмір судового збору, який підлягає сплаті, становить - 3969,60 грн.

Разом з тим, як вбачається з прохальної частини позовної заяви, предметом оскарження є:

- наказ Міністерства освіти України «Про затвердження Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів освіти від 15 липня 1996 року № 245», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 серпня 1996 року за №427/145;

- наказ Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» «Про введення в дію Положення про порядок переведення студентів та поновлення від-рахованих осіб від 04 листопада 2016 року № 810 (нова редакція), затвердженого Вченою радою Університету, протокол №4 від 27 жовтня 2016 року (із змінами)».

Відповідно до частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, до позову в порушення пункту 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не додано копій оскаржуваних наказів.

Крім того, позивач просить суд:

- визнати дії Міністерства освіти і науки України при складанні відповіді вих. № З/941-22 від 26.04.2022 на заяву ОСОБА_1 від 24.01.2022 року щодо тлумачення порядку поновлення та переведення здобувачів вищої освіти, встановленого частиною 5 статті 46 розділу VIII Закону України «Про вищу освіту», із застосуванням терміна «академічна різниця» - протиправними;

- визнати дії Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» при складанні відповіді вих. № 01/13-409 від 09.09.2022 року на мою заяву про переведення на навчання для здобуття вищої освіти від 28.07.2022 року щодо тлумачення порядку поновлення та переведення здобувачів вищої освіти, встановленого частиною 5 статті 46 розділу VIII Закону України «Про вищу освіту», та дії щодо створення та організації Комісії з питань переведення та поновлення для прийому та реєстрації заяв про переведення та поновлення до складу студентів цього Універси-тету осіб з інших університетів - протиправними.

Однак, позивачем до позовної заяви не долучено належним чином завірених копій заяв від 24.01.2022 та від 28.07.2022, за наслідками розгляду яких відповідачу було надано письмові відповіді згідно з листами № З/941-22 від 26.04.2022 та №01/13-409 від 09.09.2022.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Проте, у позовній заяві в порушення пункту 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не вказано ідентифікаційний код відповідача-1 в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивачу необхідно вказати у позовній заяві ідентифікаційний код відповідача-1 в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачеві часу для усунення недоліків позову. Позивачу необхідно усунути названі недоліки.

Керуючись, статтями 160-161, 169, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до статей 293-294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.