Справа № 280/4159/22
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2022 року Справа № 280/4159/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про визнання незаконним та скасування наказу , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати незаконним та скасувати Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 53 від 04 березня 2022 року в частині призову на військову службу громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 53 від 04 березня 2022 року, яким позивач був призваний на військову службу під час мобілізації є необгрунтованим. Стверджує, що позивач не є резервістом, а тому його не мали права викликати до ІНФОРМАЦІЯ_3 для призову як особу із числа резервістів. Вказує, що позивач є особою, яка підлягає мобілізації в останню чергу, як особа, що не має обмежень за віком та станом здоров`я. Тобто, в момент, коли позивача було призвано на військову службу під час мобілізації, тривала перша хвиля мобілізації, відповідно до змісту якої позивач не підпадав під мобілізацію. Позивач також стверджує про те, що фактично ВЛК не проводилося взагалі, відомості про стан його здоров`я були зазначені у висновку без будь-яких оглядів та отримання необхідної інформації тощо. З урахуванням викладеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у письмовому відзиві від 07.09.2022 вх. №34912 посилається на те, що черги мобілізації законодавчими актами не передбачено. Зазначає, що Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року оголошено загальну мобілізацію, а наведений позивачем у його позовній заяві порядок визначення черговості не стосується періоду воєнного стану та не застосовується при проведенні загальної мобілізації. Крім того, зазначає, що у разі незгоди з рішенням/висновком ВЛК територіального центру комплектування, рішення ВЛК можуть бути оскаржені в такому порядку: постанови ВЛК районного (міського) військового комісаріату переглядаються ВЛК військового комісаріату Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва; переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК мають право ВЛК регіонів; - постанови будь-яких ВЛК можуть переглядатися ЦВЛК. Посилається на те, що позивач був одразу ознайомлений з рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому незгоди, щодо визнання його придатним до військової служби не висловлював, висновок ВЛК не оскаржував. За таких обставин, вважає оскаржуваний наказ правомірним, просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 25.07.2022 позовна заява залишена без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 15.08.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 14.09.2022.

Ухвалою суду від 14.09.2022 задоволено заяву представника позивача про участь у підготовчому засіданні 14 вересня 2022 року позивача та представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів

У підготовчому засіданні 14.09.2022 оголошено перерву до 19.09.2022.

Ухвалою суду від 19.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.10.2022.

Позивач та представник позивача у призначений до судового розгляду час не приєдналися до участі у справі в режимі ВКЗ.

Представник відповідача у судове засідання також не прибув.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

03 березня 2022 року ОСОБА_1 представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було вручено повітку, відповідно до змісту якої позивач був зобов`язаний з`явитися о 08 год. 00 хв. 04 березня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 було виписано Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, в якому було відображено, що ОСОБА_1 рядового складу, є придатним до військової служби поза штатною призовною комісією від 04.03.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 і взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 04.03.2022 року, в подальшому отримав військовий квиток серія НОМЕР_3 взамін тимчасового посвідчення.

04 березня 2022 року, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 53 на виконання наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22 лютого 2022 року № 2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб з числа резервістів в особливий період», указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації в особливий період до військової частини НОМЕР_4 .

Не погоджуючись із наказом №53 від 04.03.2022 позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно пункту 31 частини 1 статті 85 Конституції України до повноважень Верховної Ради України належить, зокрема, затвердження протягом двох днів з моменту звернення Президента України указів про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію, про оголошення окремих місцевостей зонами надзвичайної екологічної ситуації.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону, зокрема, рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Указ затверджено Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, п територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державно, влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав, законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України постановив оголосити та провести загальну мобілізацію (Указ Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року).

Таким чином, відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону № 3543-ХІІ, статті 1 Закону України «Про оборону України», Указу № 64/2022 та Указу № 69/2022, затверджених відповідними законами, на момент виникнення спірних правовідносин щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в Україні був саме особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період -період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частина 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає 2 види військової служби в особливий період, якими є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Зазначеній нормі кореспондує пункт 2 Положення № 1153/2008, відповідно до якого громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба), зокрема, за призовом, за яким громадяни проходять, зокрема, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 2 ст. 4 Закону передбачено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Суд зауважує, що чинне законодавство не оперує таким поняттям як черги (хвилі) мобілізації. В країні оголошена загальну мобілізацію, що означає можливість мобілізації усіх військовозобов`язаних.

Відтак, доводи представника позивача про те, що останній мав бути призваний в останню чергу, оскільки не має військового досвіду, не має під собою законодавчого підгрунття.

Згідно з пунктом 8 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65 "Про загальну мобілізацію" місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців доручено, зокрема організувати та забезпечити у встановленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу.

Відповідно до Положення про підготовку та проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затверджене постановою Кабінету Міністрів від 21 березня 2002 року № 352, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2021 року № 100 (далі - Положення № 352), оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями військових комісарів обласних та районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За змістом пункту 56 Положення № 352 у триденний строк після набрання чинності Указом Президента України про проведення призову громадян України на строкову військову службу керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки видають накази про проведення призову громадян України на строкову військову службу.

Оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Конкретні строки явки до призовних дільниць установлюються районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в повістках, вручення яких проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють оповіщення громадян про виклик за розпорядженнями їх керівників.

На виконання вимог ст. 4, 5, 28 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 68/2022 «Про утворення воєнних адміністрацій» головою районної державної адміністрації - начальником районної військової адміністрації було опубліковано оголошення про необхідність усім чоловікам віком від 18 до 60 років, які прибули з інших областей, як вимушено переміщені особи, не пізніше 24 годин після прибуття на територію Тячівського району з`явитися у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

03 березня 2022 року представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) було вручено ОСОБА_1 повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Варто зауважити, що повістка являється лише засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до територіального центру комплектування, форма якої визначена Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року № 921, та не має обов`язкового наслідку укладення контракту чи призову для проходження військової служби.

При цьому обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до відповідного територіального центру комплектування встановлений не повісткою, а Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відтак, посилання представника позивача на те, що повістка мала якісь недоліки оформлення, судом до уваги не приймається. Також судом було відмовлено у її витребуванні та дослідженні, оскільки це не входить до предмет дослідження у справі та не впливає на правомірність оскаржуваного рішення.

Як стверджує відповідач, 04 березня 2022 року ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську медичну комісію у відповідності до вимог чинного законодавства, був визнаний придатним для військової служби та попередньо призначении до служби у Збройних Силах України, йому було видано мобілізаційне розпорядження та він був зарахований до військової частини НОМЕР_4 .

Позивачу було виписано Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, в якому було відображено, що ОСОБА_1 рядового складу, є придатним до військової служби поза штатною призовною комісією від 04.03.2022 року І ІНФОРМАЦІЯ_6 і взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 04.03.2022 року, в подальшому отримав військовий квиїок серія НОМЕР_3 взамін тимчасового посвідчення.

ОСОБА_1 відбув 04.03.2022 року до військової частини НОМЕР_4 .

Щодо доводів позивача про проходження ВЛК без будь-яких оглядів та отримання необхідної інформації суд вважає за необхідне зауважити таке.

Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме статтею 13 передбачено, що громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України.

На виконання вимог статті 13 вказаного Закону Міністерством оборони України наказом від 14.08.2008 року №402 затверджено Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». Відповідно до порядку визначеного в даному Положенні проводиться медичний огляд осіб, які призиваються або направляються для проходження військової служби в лавах Збройних Сил України.

Згідно з вказаним Положенням для проходження військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК) штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Зокрема, до складу штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК); ВЛК регіону, ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Таким чином, з самої назви можна зрозуміти, що ВЛК має чітке ієрархічне підпорядкування та визначену територію, на якій вона здійснює свої повноваження.

Вищим органом в системі військово-медичної експертизи є ЦВЛК, до повноважень якої в тому числі належить розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. Також ЦВЛК має відповідне право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі ЛЛК)) Збройних Сил України.

Аналогічні повноваження, окрім повноважень щодо контролю, ЦВЛК мають і ВЛК регіонів, щодо питань, пов`язаних з діяльністю підлеглих військово-медичних комісій нижчого рівня.

Отже, положеннями чинного законодавства передбачено можливість досудового оскарження відповідних рішень, які в свою чергу оформлюються у вигляді Постанов ВЛК, в адміністративному порядку, а саме: Постанова ВЛК військового комісаріату може бути оскаржена до вищестоячого органу, а саме до ВЛК регіону або ЦВЛК.

В свою чергу у разі незгоди з рішенням, прийнятим за результатами військово-медичної експертизи, зацікавлена особа має право звернутися безпосередньо до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Дана можливість чітко передбачена п.2.3.5 Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначено, що Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Суд вказує, що позивач є особою, яка призвана на військову службу, а відтак при наявності скарг на стан здоров`я, що не дають підстав надалі проходити військову службу, має право звернутися із рапортом до безпосереднього керівника про направлення на проходження ВЛК.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом оскаржуваного наказу від 04 березня 2022 року № 53 він прийнятий на виконання наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22 лютого 2022 року № 2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб з числа резервістів в особливий період», Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації в особливий період до військової частини НОМЕР_4 саме як військовозобов`язаний, а не резервіст, як про це стверджує представник позивача.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання незаконним та скасування наказу, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16.11.2022.

Суддя Л.Я. Максименко