Справа № 500/3514/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3514/22

14 листопада 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

позивача ОСОБА_1

представника позивача Боднарчук Т.Д.

представника відповідача Старжинський Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 01 вересня 2006 року по 16 серпня 2022 року проходив службу в Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Тернопільській області № 1259 від 3 серпня 2022 року «за скоєння дисциплінарного проступку, порушення службової дисципліни, вимог керівництва МВС України. Національної поліції України, ГУНП в Тернопільській області щодо суворого дотримання законності та службової дисципліни, вимог ст.12, п.1 ч.І ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилось у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, не інформуванні керівництва про обставини події, самовільному залишенні медичного закладу, що у подальшому стало причиною неналежного документування обставин допущеної ним ДТП, самовільному залишенні робочого місця та виїзду за межі гарнізону без відповідного для цього дозволу, а також набутті суспільного розголосу події серед населення, що негативно впливає на авторитет органів поліції в цілому та спроможності поліцейських належним чином протидіяти злочинності» на заступника начальника сектору превенції патрульної поліції відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції.

Наказом ГУНП в Тернопільській області №284 о/с від 16 серпня 2022 року, позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.І ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію», з 16 серпня 2022 року.

Позивач вважає вищевказані накази незаконними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 08.11.2022 о 10:00 год. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 17.10.2022. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

В ході даного службового розслідування було встановлено факти грубого порушення службової та транспортної дисципліни з боку капітана поліції ОСОБА_1 , що виразилось у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, не інформуванні керівництва про обставини події, самовільному залишенні медичного закладу, що у подальшому стало причиною неналежного документування обставин допущеної ним ДТП, самовільному залишенні робочого місця та в порушення вимог наказу ГУНП в Тернопільській області від 21.02.2022 № 405 виїзду за межі гарнізону без відповідного для цього дозволу, а також набутті суспільного розголосу серед населення, що негативно впливає на авторитет органів поліції в цілому та спроможності поліцейських належним чином протидіяти злочинності.

Відтак, відповідно до п.1 наказу ГУНП в Тернопільській області від 16.08.2022 року № 284 о/с «Про порушення службової дисципліни та покарання винних», було вирішено за скоєння грубого дисциплінарного проступку, порушення службової та транспортної дисципліни, вимог керівництва МВС України, Національної поліції України, ГУНП в Тернопільській області щодо суворого дотримання законності та службової дисципліни, вимог ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, що виразилось у невиконанні законних вимог поліцейських щодо проходження огляду на предмет встановлення ступені алкогольного сп`яніння та вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України, оперуповноваженого зонального сектору № 1 відділу кримінальної поліції Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ст. капітана поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції.

Представник відповідача вважає, що позивач дійсно допустив грубе порушення службової та транспортної дисципліни, а доводи, вказані у позові, не спростовують фактів, доведених при проведенні службового розслідування, а при прийнятті рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ГУНП в Тернопільській області діяло в межах Закону України «Про Національну поліцію», у спосіб передбачений Дисциплінарним статутом Національної поліції України та Порядком проведення службових розслідувань в Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України від 07.11.2018 № 893. А тому просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 08.11.2022, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 14.11.2022 о 11:00 год. для підготовки до надання нових доказів по справі.

10 листопада 2022 року представником відповідача подано клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просив в його задоволенні відмовити, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши сторін, дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

У висновку службового розслідування ГУНП в Тернопільській області та наказі цього ж управління № 1259 від 3 серпня 2022 року зазначено, що 29 липня 2022 року до 1 відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області надійшла інформація від чергового лікаря Бучацької ЦКРЛ про те, що до них у приймальне відділення доставлений заступник начальника сектору превенції патрульної поліції відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_1 .

Встановлено, що 29.07.2022 близько 15:00 год. капітан поліції ОСОБА_1 керуючи власним автомобілем марки «АУДІ А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Галицькій, 10 у м.Бучач Чортківського району, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, допустив з`їзд керованого транспортного засобу за межі проїзної частини дороги та здійснив зіткнення із бетонною електроопором. Внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень а позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки та поперекового відділу хребта.

Негайно після ДТП, ОСОБА_1 було доставлено в Бучацьку ЦКРЛ, де його оглянув лікар та діагностував забій грудної клітки та поперекового відділу хребта. Також лікар про подію повідомив черговому по відділенню поліції.

Через деякий час у лікарню прибув слідчий відділення поліції ОСОБА_2 а також працівники цього ж відділення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Позивач повідомив їм про усі обставини пригоди, дав слідчому офіційне пояснення, написав заяву про припинення розгляду матеріалів. Також він отримав направлення для проведення огляду на стан сп`яніння і одразу ж пройшов такий огляд. В результаті огляду було встановлено, що водій був тверезий.

Для більш детального обстеження позивачу було рекомендовано лікарем звернутися у медичні заклади м.Тернополя або м.Івано-Франківська. У зв`язку із цим він відмовився від госпіталізації. На той час у лікарню прибули мати та дружина. Порадившись з ними та думаючи, що усі необхідні дії працівниками поліції із ним були проведені, вирішив негайно їхати у м.Івано-Франківськ для того, щоб пройти необхідні обстеження та, за необхідності, лікування.

Прибувши у м.Івано-Франківськ позивачу було зроблено МРТ, в ході якого виявлено компресійні переломи 11-го та 12-го хребців. З того часу він безперервно до 30 вересня 2022 року перебував на амбулаторному лікуванні, при цьому більшість часу із суворим ліжковим режимом.

За вчинення ДТП на позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення і постановою Бучацького районного суду від 6 вересня 2022 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн., який він сплатив.

У відповідності до наказу ГУНП в Тернопільській області № 1259 від 03 серпня 2022 року, факти грубого порушення позивачем службової та транспортної дисципліни виразились у: скоєнні дорожньо-транспортної події; не інформуванні керівництва про обставини події; самовільному залишенні медичного закладу; самовільному залишенні робочого місця; виїзд за межі гарнізону без відповідного для цього дозволу; набутті події суспільного розголосу серед населення.

Позивач не заперечив, що скоїв дорожньо-транспортну пригоду, однак зазначив, що здійснив її з необережності, в ході неї крім нього ніхто не отримав ні матеріальних збитків, ні шкоди здоров`ю. Також, ОСОБА_1 за вчинення ДТП поніс покарання встановлене законодавством.

Отже, наказом ГУНП в Тернопільській області № 1259 від 03 серпня 2022 року «за скоєння дисциплінарного проступку, порушення службової дисципліни, вимог керівництва МВС України. Національної поліції України, ГУНП в Тернопільській області щодо суворого дотримання законності та службової дисципліни, вимог ст.12, п.1 ч.І ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилось у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, не інформуванні керівництва про обставини події, самовільному залишенні медичного закладу, що у подальшому стало причиною неналежного документування обставин допущеної ним ДТП, самовільному залишенні робочого місця та виїзду за межі гарнізону без відповідного для цього дозволу, а також набутті суспільного розголосу події серед населення, що негативно впливає на авторитет органів поліції в цілому та спроможності поліцейських належним чином протидіяти злочинності» на заступника начальника сектору превенції патрульної поліції відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції.

Наказом ГУНП в Тернопільській області №284 о/с від 16 серпня 2022 року, позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.І ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію», з 16 серпня 2022 року.

Позивач вважає, що вчинений ним дисциплінарний проступок є неспівмірним до дисциплінарного стягнення, яке застосовано до нього у вигляді звільнення зі служби.

Не погодившись із вищевказаними наказами ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про їх скасування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №580-VІІІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського (ч.1 ст.12 Закону №580-VІІІ).

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За змістом ч.1 ст. 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.18 Закону №580-VІІІ поліцейський, з поміж іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

В силу положень частини першої статті 64 Закону №580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові.

Аналіз тексту Присяги поліцейського є підставою для висновку, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За нормами п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України «Про Дисциплінарний статут» затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), відповідно до ст.11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до частин першої-третьої ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з п.1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Правил етичної поведінки поліцейських є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені. При цьому поліцейський повинен дотримуватися Правил етичної поведінки не лише при виконанні службових обов`язків, а й в позаробочий час.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом частини першої-третьої ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтями 14-19 Дисциплінарного статуту унормовано порядок призначення та проведення службового розслідування, створення, повноваження дисциплінарних комісій, строки проведення службового розслідування, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади), забезпечення поліцейському права на захист, порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частини перша-шоста ст.14 Дисциплінарного статуту).

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції (ч.7 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту).

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення (ч.9 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Частинами першою та дев`ятою ст.20 Дисциплінарного статуту передбачено, що повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Таким чином, повноваження щодо оцінки результатів службового розслідування, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи є виключними повноваженнями відповідного керівника, який реалізуючи такі повноваження приймає відповідний наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Як видно з матеріалів справи, позивач пояснив, що не інформування керівництва про обставини події не відповідає дійсності. Так, одразу після ДТП, він почував себе вкрай погано, відчував сильні болі у грудній клітці та попереку і тому був доставлений у лікарню. В його присутності лікар повідомив про подію черговому по відділенню поліції. Незадовго у лікарню прибули працівники поліції, позивач дав їм усі необхідні пояснення та пройшов огляд на стан сп`яніння. Керівництво позивача отримало повідомлення про подію через 43 хвилини після того, як вона сталася. Те, що він особисто не повідомив про подію, жодним чином не вплинуло на встановлення її обставин. А медичний заклад ОСОБА_1 залишив не самовільно, оскільки госпіталізований не був та перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичною довідкою №2037 від 30.09.2022.

Що стосується самовільного залишення робочого місця, то позивач пояснив, що в цей день він планував поїхати у смт. Золотий Потік для того, щоб проінструктувати підлеглих працівників перед відпрацюванням, що мало бути на наступний день. А перед поїздкою вирішив заправити автомобіль і тому на деякий, нетривалий час покинув приміщення відділення. Про поїздку у смт. Золотий Потік позивач планував повідомити керівника відділення під час наради, що мала відбутися о 17-00.

Щодо виїзду за межі гарнізону без відповідного для цього дозволу, то ОСОБА_1 зазначив, що лікарем Бучацької ЦКРЛ його було повідомлено, що він перебуває на амбулаторному лікуванні, тобто звільнений від виконання службових обов`язків, а також те, що позивачу було необхідно пройти обстеження за допомогою обладнання, якого у даній лікарні не було і тому він негайно разом із рідними поїхав в м. Івано-Франківськ для проведення такого обстеження. Прибувши в м. Івано-Франківськ вони не змогли знайти медичного закладу, який ще працював і тому за допомогою телефону записались для проведення КТ. На наступний день позивач прибув за викликом в ГУНП в Тернопільській області, дав усі необхідні пояснення працівникові, що проводив службове розслідування та після цього поїхав у м.Івано- Франківськ, де йому було проведено відповідне обстеження та виявлено переломи двох хребців.

Представником відповідача було вказано, що дана подія набула суспільного розголосу серед населення, але позивач повідомив, що про дану подію у мережі «Facebook» повідомила лише одна людина - ОСОБА_5 . При цьому, вона повідомила неправдиву інформацію, зокрема щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що спростовується результатами медичного огляду на стан сп`яніння. На рахунок зазначення у публікації того факту, що працівники поліції неналежним чином виконували свої службові обов`язки, то, якщо такий факт і мав місце, то не з його вини.

Також, позивач зазначив, що публікація на особистій сторінці громадянкою, яка не є журналістом чи громадським активістом жодним чином не вплинуло на авторитет органів поліції вцілому та спроможність поліцейських належним чином протидіяти злочинності, як про це зазначено у наказі №1259 від 03.08.2022.

Як зазначалось вище, відповідно до положень статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь до поліцейських, які мають первинні спеціальні звання, та у виді звільнення з посади до поліцейських, які обіймають посади найнижчого рівня, не застосовується.

Отже, чинним законодавством визначений порядок притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, звільнення зі служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Суд зауважує, що згідно з вимогами Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно службової характеристики на позивача, за період служби він зарекомендував себе з позитивної сторони, був нагороджений за добросовісне відношення до виконання своїх службових обов`язків, за високу професійність, мав великий стаж роботи в органах національної поліції.

Таким чином, при визначенні міри дисциплінарного реагування, відповідачем не було також надано належної оцінки особі, зокрема, його ставлення до службових обов`язків та відсутність дисциплінарних стягнень тощо.

Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд зазначає про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Водночас відповідач, усупереч вказаному, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення зі служби в поліції, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що останній за час перебування на посаді не притягувався до дисциплінарної відповідальності та за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено.

Наявні у матеріалах справи докази не дають підстав кваліфікувати виявлене одиничне порушення як грубе порушення дисципліни чи посадових інструкцій, достатнє для застосування такого виду стягнення як звільнення зі служби в поліції.

На думку суду, відповідачем ні під час службового розслідування, ні під час прийняття оскаржуваних наказів - не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, не наведено доказів недодержання позивачем приписів Закону України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, та які б негативно позначитись на іміджі та репутації Національної поліції України та давали б можливість застосувати до нього крайній, найбільш суворий захід дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби.

Не надано таких доказів, - і під час розгляду даної справи.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами. Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: - чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; - чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; - чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; - чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

При цьому, відповідачем не враховано ні тяжкість проступку, ні не настання негативних наслідків, ні осбу позивача та те, що він не має не знятих дисциплінарних стягнень та застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який не є співмірним із учиненим діянням.

Таким чином, з врахування того, що в основу службового розслідування, висновки якого слугували підставою для прийняття оспорюваних у справі наказів, було покладено обставини за які передбачено адміністративну відповідальність, а також відсутнє обґрунтування застосування найсуворішої міри покарання, суд доходить висновку про визнання протиправними та скасування наказу ГУНП в Тернопільській області №1259 від 03 серпня 2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції та наказу ГУНП в Тернопільській області №284 о/с від 16 серпня 2022 року про звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.І ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію».

Верховний Суд у Постанові від 25 серпня 2020 року у справі №826/19766/16 зауважував, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність такого звільнення і тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до вимог частини першої ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає спір.

Відтак, суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді посаду заступника начальника сектору превенції патрульної поліції відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області.

Поновлюючи позивача на посаді, суд також задовольняє вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (надалі, Порядок №100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абз. 3 п. 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В п. 6 Постанови Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Середня заробітна плата позивача ОСОБА_1 обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, а саме за червень - липень 2022 року.

В червні-липні 2022 року позивачу нараховано заробітну плату за 61 відпрацьований календарний день у розмірі - 28518,13 грн.

Отже, середньоденна заробітна плата на момент звільнення позивача складає: 467,51 грн., виходячи з розрахунку: 28518,13 грн. (сума грошового забезпечення, яке враховане при обчисленні середньомісячного грошового забезпечення) : 61 (кількість робочих днів в червні-липні 2022 року) = 467,51 грн.

Середньомісячне число відпрацьованих календарних днів у розрахунковому періоді 30,50, виходячи з розрахунку (30+31)/2 =30,50.

Відтак, середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 14259,06 грн (467,51*30,5).

За серпень (з 17 серпня 2022 року 11 робочих днів) середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 5076,61 грн, за вересень 2022 року -14259,06 грн., за жовтень 2022 року - 14259,06 грн., за листопад 2022 року (10 календарних днів) - 4675,10 грн.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за вказаний період складає 38269,83 грн.

Отже, враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 38269,83 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

А також, суд зазначає, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини другої статті 371 КАС, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Враховуючи, що предметом спору є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та конкретно визначено розміру суми 38269,83 грн., то рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 14 259 (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 06 копійок підлягає до негайного виконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Тернопільській області №1259 від 03 серпня 2022 року "Про порушення службової дисципліни і покарання винних", про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у Національній поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Тернопільській області №284о/с від 16 серпня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України "Про національну поліцію".

Поновити ОСОБА_1 на посаду заступника начальника сектору превенції патрульної поліції відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області з 17 серпня 2022 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 38 269 (тридцять вісім тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень 83 копійки.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 14 259 (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 06 копійок підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Валова, 11,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 40108720).

Головуючий суддя Подлісна І.М.