Справа № 640/35293/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

14 листопада 2022 року м. Київ№ 640/35293/21
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКиївського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
В С Т А НО В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03165, пр-т. Любомира Гузара 7, ), у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та стягнути кошти, виплативши у повному обсязі одноразову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік, у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої грошової допомоги у розмірі 1390,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В подальшому до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Тобто, суд звертає увагу, що шестимісячний строк звернення до суду починає свій перебіг саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, з наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд звертає увагу, що дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

Так, як вже було зазначено судом позивач просить суд, зокрема, визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити йому, недоплачену суму грошової допомогу до 5 травня за 2020-2021 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Відтак, суд звертає увагу на те, що разова грошова допомога отримується особами щороку до 5 травня, а у разі неотримання такої грошової допомоги або отримання її у меншому розмірі особа має знати або повинна дізнатися про порушення своїх прав та інтересів, що надавало такій особі право на звернення, у строк до 30 вересня, до органів праці та соціального захисту населення для виплати такої допомоги у повному розмірі.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17 та від 14.08.2018 у справі №473/2190/17.

Тобто, 30.09.2020 - встановлений законом кінцевий строк, до якого позивач міг звернутися за отриманням такої допомоги та, за наявності такого звернення особи до центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у строк до 30.09.2020 та не отримання ним до 30.09.2020 виплати йому такої допомоги шестимісячний строк звернення до суду, в такому випадку, обраховувався б з 30.09.2020.

Натомість у разі не звернення учасником бойових дій із заявою до 30 вересня відповідного року щодо отримання виплати, шестимісячний строк звернення до суду обраховується з дня, до якого учасникам бойових дій мала б бути виплачена разова грошова допомога, тобто до 05 травня.

Відповідно до листа Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 12.11.2021 №0551-044-П-2847-14, перерахування коштів на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 1390,00 грн. учаснику бойових дій ОСОБА_1 здійснювалось на підставі списку, наданого Міністерством Оборони України. Виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня здійснювалась за місцем служби, а саме Міністерством Оборони України.

Матеріали справи не містять заяви позивача до відповідача про вимогу здійснення перерахунку допомоги до 5 травня 2020 року, а тому у суду відсутня можливість встановити, чи вона подана в межах строку, передбаченого ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Однак, судячи з дати відповіді Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 12.11.2021, суд приходить до висновку, що із заявою про перерахунок допомоги до 5 травня 2020 року позивач звернувся поза строків визначених ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, в даному випадку, зважаючи на те, що матеріали позовної заяви не містять доказів звернення позивача до відповідача із заявою у строк, передбачений ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для отримання такої виплати, шестимісячний строк звернення до суду почав свій перебіг з дня нарахування такої допомоги, а саме з 15.04.2020, згідно виписки акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» по надходженням по картці/рахунку позивача.

Враховуючи зазначене, кінцевий термін звернення до суду з вимогами про перерахунок допомоги до 5 травня 2020 року є 16.10.2020.

До суду з даним позовом позивач звернувся 01.12.2021, що підтверджується відміткою на штампі вхідної кореспонденції суду, тобто з порушенням строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, а тому клопотання представника відповідача підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122-123, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Клопотання Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про залишення позовних вимог без розгляду - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та стягнення коштів, виплативши у повному обсязі одноразову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік, у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої грошової допомоги у розмірі 1390,00 грн. - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа