Справа № 521/12782/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 521/12782/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Кравця О.О.,

- Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на додаткове рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2022 року, прийняте у складі суду судді Леонова О.С. в місті Одеса, по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 28.07.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст. 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 10200,00 гривень;

- справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 9 ст. 96 КУпАП, згідно постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 02.04.2020 року закрити.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 28.07.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст. 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 10200,00 гривень. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.9 ст. 96 КУпАП, згідно постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 02.04.2020 року закрито.

11 квітня 2022 року представником позивача до Малиновського районного суду міста Одеси направлено заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2022 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень 00 коп. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що оскаржуване додаткове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та постановити нове рішення, яким розмір витрат на правничу допомогу зменшити до розміру одного прожиткового мінімуму на 2022 рік.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що витрати адвоката на проведену роботу не є неминучими та фактичними, оскільки вказана справа не відноситься до складних, по даній категорії справ вже сформована судова практика, сума штрафу постанові є незначною, а тому витрачений адвокатом час на вивчення документів та підготовка правової позиції (пошук та аналіз правових позицій при вирішенні спорів за аналогічних обставин) є завищеним. Апелянт вказує, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому вважає справедливим призначати позивачеві компенсацію витрат на правничу допомогу адвоката, що становить розмір одного прожиткового мінімуму на 2022 рік. Окрім того, на думку апелянта, виїзд адвоката до суду для подання позову до канцелярії суду та подання позову безпосередньо до канцелярії не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи із аналізу вказаної норми чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, щміж позивачем та адвокатом Байло Євгеном Сергійовичем, укладено Договір про надання правничої допомоги №12-08/21 від 12.08.2021 року. До вказаного договору було укладено додаткову угоду, яка врегулювала гонорарні відносини по договору.

Вказана додаткова угода визначає погодинний розмір гонорару адвоката, щодо підготовки процесуальних документів у справі та фіксований розмір гонорару щодо участі у судовому засіданні та становить 1000 грн. за годину роботи або за прибуття до суду для участі у судовому засіданні, на відповідну дату, призначену судом.

04.04.2022 року сторонами було підписано акт наданих послуг із зазначенням кількості витрачених годин та кількості наданих послуг.

Як вбачається з Акту надання послуг №1 від 04.04.2022 року адвокатом виконані роботи:

- підготовка та подання до суду позовної заяви;

- прибуття до Малиновського районного суду міста Одеси для участі у судовому засіданні 27.09.2021 року на 11-00 год.;

- прибуття до Малиновського районного суду міста Одеси для участі у судовому засіданні 18.10.2021 року на 11-15 год.;

- прибуття до Малиновського районного суду міста Одеси для участі у судовому засіданні 06.12.2021 року на 10-00 год.;

- аналіз поданого відповідачем Відзиву та підготовка відповіді на Відзив;

- прибуття до Малиновського районного суду міста Одеси для участі у судовому засіданні 07.02.2022 року на 10-00 год.;

- прибуття до Малиновського районного суду мю Одеси для участі у судовому засіданні 04.04.2022 року на 11-00 год.;

Загальна вартість правничої допомоги становить 13000 грн.

На підтвердження здійснення витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи представником позивача надані до суду меморіальний ордер №@2P L781080 банківському рахунку адвокатського бюро «БАЙЛО» щодо сплати позивачем гонорару адвокату Байло Є.С. у розмірі 5000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що представником позивача належним чином підтверджено факт надання правничої допомоги та її обсяг.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на участь у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21).

Водночас, колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд приходить до висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. не є співмірними із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним у детальному розрахунку переліком.

Отже, з огляду на зазначене та виходячи з принципу обґрунтованості й пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на додаткове рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2022 року - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва