Справа № 320/17283/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року № 320/17283/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рокитнянської районної державної адміністрації, Білоцерківської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рокитнянської районної державної адміністрації, Білоцерківської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 зазначену позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог зазначеної ухвали позивачем надано суду уточнений адміністративний позов, в якому він просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Рокитнянської районної державної адміністрації щодо порушення строку розгляду заяви від 28.09.2021 про здійснення виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік визначеною частиною четвертою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції від 25.12.1998 №367-ХІV з урахуванням раніше фактично виплаченої суми 1491 (одна тисяча чотириста дев`яносто одна) грн. 00 коп. та залишок якої становить 7354 (сім тисяч триста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.;

- зобов`язати Білоцерківську районну державну адміністрацію здійснити перерахунок та провести виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік визначеного визначеною частиною четвертою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції від 25.12.1998 №367-ХІV з урахуванням раніше фактично виплаченої суми 1491 (одна тисяча чотириста дев`яносто одна) грн. 00 коп. та залишок якої становить 7354 (сім тисяч триста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є учасником бойових дій, має право на отримання одноразової грошової допомоги до 05 травня, проте Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації, незважаючи на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, виплатив у 2021 році вказану допомогу у розмірі, меншому ніж визначений статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі Закон №3551). Стверджує, що Управління на звернення від 31.05.2021 ОСОБА_2 відмовило у нарахуванні недоплаченої суми. Вважає, що саме Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області повинна нести відповідальність оскільки Рокитнянська районна державна адміністрація Київської області приєдналася до останньої у зв`язку з ліквідацією районів.

10.06.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки Білоцерківською районною військовою адміністрацією не порушувалися права позивача. Звертає увагу, що Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації було відокремленим структурним підрозділом зі статусом юридичної особи публічного права.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 16.06.2015, що дає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що у 2021 році позивачу виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 1491,00 грн.

28.09.2021 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити невиплачену частину одноразової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік.

Стверджує, що на момент звернення до суду з цим позовом відповідь на звернення так і не отримав.

Вважаючи протиправною бездіяльність Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області, позивач звернувся з цим позовом до суду про зобов`язання вчинити Білоцерківської районної держаної адміністрації Київської області вчинити певні дії.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

За змістом статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом пункту 9 частини 5 статті 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень, тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача. Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 12.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України. При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. В постанові Верховного Суду України від 24.02.2015 по справі №21-34а15 зазначено, що за змістом статті 6 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною.

В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. У рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

При цьому, порушення вимог Закону бездіяльністю владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання її протиправною є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо бездіяльність суб`єкта владних повноважень є протиправною, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Відсутність порушеного права встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Правова позиція щодо обов`язкової умови надання правового захисту судом, як то наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом України у постанові від 22.05.2022 по справі № 826/14230/16.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/4406/16 та від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18.

Позивач стверджує, що 28.09.2021 він звернувся до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області, із заявою в якій просив нарахувати та виплатити невиплачену частину одноразової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік, однак на підтвердження зазначеного доказів суду не надано.

Крім цього, безпідставно позивач посилається і на звернення ОСОБА_2 із заявою від 31.05.2021, оскільки звернення інших осіб до Управління не стосується цієї адміністративної справи.

При цьому, позивач жодним чином не пояснив що це за особа та яке відношення має до цієї адміністративної справи.

Також, позивач повідомив, що змушений звернутися з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, однак доказів такого звернення до позовної заяви не долучив.

Позивач вважає протиправною бездіяльність Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області правонаступником якої є Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області, щодо непроведення перерахунку та виплати недоплаченої частини разової грошової допомоги у розмірі 7354,00, однак судом встановлено, що позивач не перебуває на обліку у Рокитнянській районній державній адміністрації та Рокитнянською районною державною адміністрацією не виплачувала позивачеві разова грошова допомога до 5 травня до 2021 року.

Крім цього, зазначене не спростовує і позивач, зазначаючи, що Управлінням соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації виплачено йому кошти у розмірі 1491,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог до Рокитнянської районної державної адміністрації, оскільки ним не доведено порушення його прав, свобод чи інтересів саме вказаним суб`єктом владних повноважень.

До того ж суд наголошує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок.

Позивач зазначив, що раніше одноразову грошову допомогу виплачувало йому Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації, однак під час розгляду даної справи ні позивачем, ні відповідачами не надано доказів на підтвердження зазначеного.

За таких обставин, з огляду на відсутність доказів порушення прав чи інтересів позивача Рокитнянською районною державною адміністрацією, на момент його звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Рокитнянською районною державною адміністрацією.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача і до Білоцерківської районної державної адміністрації як правонаступника останньої.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги відсутність порушення вимог законодавства позивачем, суд визнає адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 194, 205, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.