Справа № 300/6211/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 листопада 2022 року

м. Київ

справа №300/6211/21

адміністративне провадження № К/990/6658/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Єресько Л. О., Калашнікової О. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Матвіїв Єлизавети Ігорівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 300/6211/21 за позовом ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо незакінчення виконавчого провадження № 57169452 в частині скасованої рішенням суду постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 на суму 66 087,57 гривень в тому ж виконавчому провадженні та стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 повернуто скаржнику відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки у встановлений суддею-доповідачем строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліків апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 22.09.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 в цій справі скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

30.09.2022 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Матвіїв Є. І. через електронну пошту звернулася до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та просила ухвалити додаткове судове рішення щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Водночас КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною першою статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення у порядку, передбаченому статтею 252 КАС України.

Частиною третьою статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 139 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсуються понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати за рахунок іншої сторони. У разі часткового задоволення адміністративного позову судові витрати розподіляються за принципом пропорційності.

Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що судове рішення про направлення справи для продовження розгляду або на новий розгляд не є рішенням, прийнятим на користь однієї із сторін у справі, оскільки передбачає передачу справи до суду відповідної інстанції для нового розгляду по суті.

Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що у випадках передачі справи для продовження розгляду розподіл судового збору, у тому числі й сплаченого за подання касаційної скарги, здійснює адміністративний суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Таким чином, при ухваленні судового рішення про передачу справи для продовження розгляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 11.11.2020 у справі № 809/1649/15, та Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 23.06.2020 у справі № 808/3013/16, від 13.10.2020 у справі № 540/474/19, від 04.11.2020 у справі № 806/2686/18, від 25.11.2020 у справі № 344/13462/16-а, від 26.01.2021 у справі № 808/3691/17, від 29.03.2021 у справі № 640/19553/19, від 26.08.2021 у справі № 520/12/20.

Таким чином, оскільки постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.09.2022 у цій справі не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, внаслідок направлення її до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, то відсутні правові підстави для здійснення розподілу судових витрат та, відповідно, для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 134, 139, 252 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Матвіїв Єлизавети Ігорівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 300/6211/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

О.В. Калашнікова

Л.О. Єресько ,

Судді Верховного Суду