Справа № 200/3696/22
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року Справа№200/3696/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

22 червня 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий на адресу суду 23 лютого 2022 року, в якому позивач просив:

1. скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 26 січня 2022 року № 84 про відмову в призначенні пенсії;

2. зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18 січня 2022 року відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 - шахтарі періоди роботи:

- з 27 вересня 1994 року по 14 вересня 2000 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті «Шахта ім. О.Ф. Засядька»;

- з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року гірничим майстром з повним робочим днем в шахті на підземних роботах у відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля»;

зарахувати до страхового стажу період роботи:

- з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля».

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

23 червня 2022 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; залучив до участі у справі другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ в Одеській області); вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідачів докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час час розгляду цієї справи по суті триває широкомасштабна військова агресія Російської Федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 18 січня 2022 року він звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Позивач стверджував, що 26 січня 2022 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 84, яким відмовило у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вважаючи це рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач вказував на те, що пенсійний орган не зарахував до його пільгового стажу за Списком № 1 - шахтарі період роботи з 27 вересня 1994 року по 14 вересня 2000 року, оскільки довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01 листопада 2022 року № 516 видана установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території, а період роботи з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року не зарахований до страхового та пільгового стажу у зв`язку з несплатою страхових внесків.

Позивач стверджував, що наявність у нього пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, підтверджена належним чином оформленими записами в трудовій книжці, яка є основним документом про стаж.

Зазначав, що не може нести відповідальність та зазнавати негативних наслідків через невиконання роботодавцем-страхувальником обов`язку щодо сплати страхових внесків.

Просив задовольнити позов.

Відповідач 1 - ГУ ПФУ в Донецькій області позов не визнало, надало відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 покликався на норми ст. 1, ч. ч. 1, 2 ст. 24, ч. ч. 1, 3 ст. 44, ч. 5 ст. 45, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788), п. п. 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), та зазначав, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі ст. 114 Закону № 1058 має бути підтверджено як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2. Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідач 1 вказував на те, що 18 січня 2022 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058. За наслідками розгляду матеріалів встановлено, що страховий стаж позивача складає 21 рік 01 місяць, пільговий - 00 років 05 місяців 09 днів.

До пільгового стажу позивача не зараховані періоди роботи згідно з пільговою довідкою від 01 листопада 2022 року № 516, оскільки відомості чи матеріали, які надійшли з непідконтрольної території викликають сумніви в достовірності зазначеної в них інформації та вимагають додаткової перевірки. Пенсійний орган не може здійснити перевірку первинних документів через те, що вони знаходяться на непідконтрольній території, а інших належних відомостей чи матеріалів на підтвердження пільгового характеру спірних періодів роботи до пенсійного органу не надходило.

Щодо неврахування періоду роботи з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року відповідач 1 зазначив, що необхідною умовою для підтвердження спеціального трудового стажу згідно з відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування є сплата страхувальником єдиного соціального внеску за такий період.

Відповідач 1 вказував на те, що, з огляду на дані персоніфікованого обліку, у пенсійного органу відсутні відомості чи матеріали щодо сплати страхових внесків за період роботи позивача з 01 жовтня 2016 року по 28 серпня 2017 року, у зв`язку з чим, виходячи зі змісту ст. ст. 1, 24 Закону № 1058, відсутня можливість врахувати вказаний період роботи до страхового стажу. Наголошував, що Закон № 1058 не містить положень, які б передбачали врахування періодів роботи без сплати страхових внесків до страхового стажу в подібних цій ситуації випадках.

У зв`язку з несплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вказаний період роботи позивача не був зарахований до пільгового стажу.

Відповідач 1 доводив, оскільки страхового стажу позивача недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, а інших матеріалів на підтвердження наявності достатньої кількості пільгового стажу до пенсійного органу не надходило, рішенням від 26 січня 2022 року № 84 ОСОБА_1 правомірно відмовлено в призначенні пенсії.

Просив відмовити в позові.

Відповідач 2 - ГУ ПФУ в Одеській області позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач 2 доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

Зазначав, що 18 січня 2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058.

На підставі п. 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності розгляд цієї заяви здійснювало ГУ ПФУ в Одеській області.

26 січня 2022 року за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії та доданих до неї документів ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення № 84, яким відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідач 2 покликався на ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 і стверджував, що необхідний стаж роботи працівником, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, становить 25 років, а працівникам провідних професій - 20 років.

На час звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача становив 21 рік 01 місяць, пільговий - 00 років 05 місяців.

При цьому, за твердженням відповідача 2, до страхового стажу зараховані всі періоди. До пільгового стажу не зарахована довідка від 01 листопада 2022 року № 516, оскільки вона видана підприємством, що знаходиться на тимчасово окупованій території, а також період роботи з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року у зв`язку з відсутністю в Реєстрі застрахованих осіб даних про страховий стаж за цей період.

Відповідач 2 покликався на норми п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, п. п. 3, 20 Порядку № 637, ст. 24 Закону № 1058, п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 3 ч. 2 ст. 12 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) та п. 16 розділу ІІ Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905.

Відповідач 2 доводив, оскільки у позивача відсутній передбачений законодавством пільговий стаж, він не має права виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 26 березня 1988 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) внесений відповідний запис.

18 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код 20987385) зареєстроване як юридична особа, про що до ЄДР внесений відповідний запис.

На підставі п. 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності розгляд заяви ОСОБА_1 здійснював структурний підрозділ ГУ ПФУ в Одеської області.

26 січня 2022 року ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення № 84 «Про відмову у призначенні пенсії».

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, пенсійний орган виходив з такого:

відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років;

вік заявника - 51 рік 0 місяців;

страховий стаж особи - 21 рік 01 місяць;

пільговий стаж особи - 00 років 05 місяців 09 днів.

Результат розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди.

До пільгового стажу не зараховано: пільгова довідка від 01 листопада 2022 року № 516, оскільки видана установою, яка знаходиться на непідконтрольній українській владі території. Також не зараховано період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року, оскільки згідно з даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата внесків до Пенсійного фонду України;

працює - 23 липня 2018 року;

дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату, - 17 січня 2031 року.

З приводу періодів, на зарахування яких до страхового та спеціального (пільгового) стажу претендує позивач, суд встановив такі обставини.

Період роботи з 27 вересня 1994 року по 14 вересня 2000 року.

Записи в трудовій книжці серії НОМЕР_3 свідчать про таке:

[…]

Запис 3 - 27 вересня 1994 року на підставі наказу від 28 вересня 1994 року № 1436-к ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька» підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті на дільниці ПР-5.

Запис 4 - 01 лютого 1997 року на підставі наказу від 28 січня 1997 року № 147к переведений помічником начальника дільниці ПР-5 з повним робочим днем в шахті.

Запис 5 - 24 червня 1999 року на підставі наказу від 24 червня 1999 року № 825-к звільнений за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Трудова книжка містить запис: «Запис № 5 вважати недійсним», який засвідчений підписом уповноваженої особи та печаткою відділу кадрів орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька».

Запис 6 - 25 червня 1999 року на підставі наказу від 24 червня 1999 року № 825-к переведений підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті.

Запис 7 - 14 вересня 2000 року на підставі наказу від 15 вересня 2000 року № 1628-к звільнений за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України.

[…]

Разом з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надав довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана 01 листопада 2021 року за № 516о/к на тимчасово окупованій території України (м. Донецьк) так званим «державним унітарним підприємством «ДНР» «Шахта ім. О.Ф. Засядька» незаконного органу так званого «Міністерства вугілля та енергетики ДНР».

Згідно з цією довідкою ОСОБА_1 працював повний робочий день на шахті ім. О.Ф. Засядька і за період

з 27 вересня 1994 року по 31 січня 1997 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією підземний гірничий робочий з повним робочим днем в шахті, що передбачена Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1010100а, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162;

з 01 лютого 1997 року по 24 червня 1999 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою підземний помічник начальника дільниці з повним робочим днем в шахті, що передбачена Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1010100б, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162;

з 25 червня 1999 року по 14 вересня 2000 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією підземний гірничий майстер з повним робочим днем в шахті, що передбачена Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1010100б, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Перебував у навчальних відпустках: з 07 вересня 1996 року по 21 вересня 1996 року, з 09 січня 1997 року по 01 лютого 1997 року, з 06 червня 1997 року по 16 червня 1997 року, з 27 вересня 1997 року по 11 жовтня 1997 року, з 09 січня 1998 року по 11 лютого 1998 року, з 12 лютого 1998 року по 12 червня 1998 року.

Довідка видана на підставі: архівної особової картки, наказів, особового рахунку.

Також позивачем надані накази орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька» від 07 вересня 1995 року № 1486/к «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці (списки №№ 1 і 2)» та від 01 вересня 2000 року № 1811 «Про підсумки проведення атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1».

Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), вирішуючи питання про наявність підстав для призначення пенсії, ГУ ПФУ в Одеській області зарахувало позивачу період роботи з 27 вересня 1994 року по 14 вересня 2000 року - 05 років 11 місяців 18 днів - до страхового стажу; до пільгового стажу цей період не зарахований.

Період роботи з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року.

Записи в трудовій книжці серії НОМЕР_3 свідчать про таке:

[…]

Запис 15 - 23 липня 2018 року на підставі наказу від 20 липня 2018 року № 755-к позивач був прийнятий на роботу до відокремленого підрозділу «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» майстром гірничим з повним робочим днем на підземних роботах та направлений на дільницю підготовчих робіт № 1 з випробувальним строком 1 місць.

[…]

Запис 26 - 17 лютого 2022 року продовжує працювати по теперішній час.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17 січня 2022 року № 1-20, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля», ОСОБА_1 працював повний робочий день у відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» і виконував гірничі роботи з видобування вугілля підземним способом за період з 23 липня 2018 року по теперішній час (17 січня 2022 року) за професією підземного майстра гірничого дільниці підготовчих робіт № 1, що передбачена Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 та від 24 червня 2016 року № 461.

Довідка видана на підставі особового рахунку на зарплату, контрольних табелів спуску в шахту, архівної особистої картки ф. Т-2.

Позивачем також надані довідка про фактичні спуски в шахту, видана 17 січня 2022 року відокремленим підрозділом «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» за № 1-21; витяг з наказів по відокремленому підрозділу «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» від 30 січня 2015 року № 78а та від 20 вересня 2019 року № 375а про підсумки атестації робочих місць за умовами праці.

Як свідчить довідка № 53, видана відокремленим підрозділом «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» 18 лютого 2022 року за № 1-371, ОСОБА_1 працює у відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» з 23 липня 2018 року по теперішній час на посаді гірничого майстра та за період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року роботодавець щомісячно нараховував на заробітну плату ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок у розмірі 22%:

в січні 2019 року нараховані заробітна плата - 14 154,73 грн, ЄСВ - 3 114,04 грн;

в лютому 2019 року нараховані заробітна плата - 10 510,52 грн, ЄСВ - 2 312,31 грн;

в березні 2019 року нараховані заробітна плата - 8 524,50 грн, ЄСВ - 1 875,39 грн;

в квітні 2019 року нараховані заробітна плата - 14 312,56 грн, ЄСВ - 3 148,76 грн;

в травні 2019 року нараховані заробітна плата - 14 055,55 грн, ЄСВ - 3 092,22 грн;

в червні 2019 року нараховані заробітна плата - 14 328,34 грн, ЄСВ - 3 132,43 грн;

в липні 2019 року нараховані заробітна плата - 15 010,50 грн, ЄСВ - 3 302,31 грн;

в серпні 2019 року нараховані заробітна плата - 15 443,99 грн, ЄСВ - 3 397,68 грн;

у вересні 2019 року нараховані заробітна плата - 9 997,50 грн, ЄСВ - 2 199,45 грн;

в жовтні 2019 року нараховані заробітна плата - 14 919,70 грн, ЄСВ - 3 282,33 грн;

в листопаді 2019 року нараховані заробітна плата - 16 078,34 грн, ЄСВ - 3 537,23 грн;

в грудні 2019 року нараховані заробітна плата - 16 902,19 грн, ЄСВ - 3 718,48 грн;

в січні 2020 року нараховані заробітна плата - 15 637,06 грн, ЄСВ - 3 440,15 грн;

в лютому 2020 року нараховані заробітна плата - 10 041,41 грн, ЄСВ - 2 209,11 грн;

в березні 2020 року нараховані заробітна плата - 12 932,47 грн, ЄСВ - 2 845,14 грн;

в квітні 2020 року нараховані заробітна плата - 7 016,12 грн, ЄСВ - 1 543,55 грн;

в травні 2020 року нараховані заробітна плата - 14 412,06 грн, ЄСВ - 3 170,65 грн;

в червні 2020 року нараховані заробітна плата - 13 527,95 грн, ЄСВ - 2 976,15 грн;

в липні 2020 року нараховані заробітна плата - 12 539,00 грн, ЄСВ - 2 758,58 грн;

в серпні 2020 року нараховані заробітна плата - 12 213,96 грн, ЄСВ - 2 687,07 грн;

у вересні 2020 року нараховані заробітна плата - 11 210,81 грн, ЄСВ - 2 466,38 грн;

в жовтні 2020 року нараховані заробітна плата - 13 510,68 грн, ЄСВ - 2 972,35 грн;

в листопаді 2020 року нараховані заробітна плата - 15 049,36 грн, ЄСВ - 3 310,86 грн;

в грудні 2020 року нараховані заробітна плата - 17 557,24 грн, ЄСВ - 3 862,59 грн;

в січні 2021 року нараховані заробітна плата - 14 187,56 грн, ЄСВ - 3 121,26 грн;

в лютому 2021 року нараховані заробітна плата - 14 017,56 грн, ЄСВ - 3 083,86 грн;

в березні 2021 року нараховані заробітна плата - 12 178,50 грн, ЄСВ - 2 679,27 грн;

в квітні 2021 року нараховані заробітна плата - 17 160,07 грн, ЄСВ - 3 775,22 грн;

в травні 2021 року нараховані заробітна плата - 14 496,31 грн, ЄСВ - 3 189,19 грн;

в червні 2021 року нараховані заробітна плата - 14 067,44 грн, ЄСВ - 3 094,84 грн;

в липні 2021 року нараховані заробітна плата - 14 382,27 грн, ЄСВ - 3 164,10 грн;

в серпні 2021 року нараховані заробітна плата - 12 422,18 грн, ЄСВ - 2 732,88 грн;

у вересні 2021 року нараховані заробітна плата - 21 610,21 грн, ЄСВ - 4 754,25 грн.

Роботодавець - відокремлений підрозділ «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» усі вищезазначені дані по заробітні платі ОСОБА_1 відобразив у таблиці 6 «Звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Додаток 4), яка щомісячно надавалася до Пенсійного фонду України.

У зв`язку зі скрутним фінансовим становищем, несвоєчасною виплатою заробітної плати, відсутністю коштів від реалізації готової продукції (вугілля) єдиний соціальний внесок за період з січня 2019 року по вересень 2021 року перераховувався несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до застосування органами Державної фіскальної служби фінансових та штрафних санкцій до відокремленого підрозділу «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне) перерахування єдиного соціального внеску.

За даними бухгалтерського обліку відокремленого підрозділу «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» станом на 14 лютого 2022 року роботодавцем єдиний соціальний внесок за період з січня 2019 року по квітень 2019 року сплачений в повному обсязі, з травня 2019 року по вересень 2021 року сплачено частково.

Штрафні санкції (пеня) за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску за цей період роботодавцем не сплачено.

Таким чином, за рахунок щомісячних поточних платежів з єдиного соціального внеску по відокремленому підрозділу «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» орган Державної фіскальної служби погашає суми недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Тому за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 14 лютого 2022 року по страхувальнику - відокремлений підрозділ «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» єдиний соціальний внесок та страховий стаж за період з травня 2019 року по вересень 2021 року не зараховано.

Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), вирішуючи питання про наявність підстав для призначення пенсії, ГУ ПФУ в Одеській області період роботи з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року не зарахувало позивачеві ні до страхового, ні до пільгового стажу.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Ухвалою від 22 червня 2022 року суд витребував у відповідачів 1 і 2 пенсійну справу (копію матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними в ній матеріалами; заяву позивача про призначення пенсії від 18 січня 2022 та всі документи, що були подані разом з нею; рішення від 26 січня 2022 року № 84 та всі документи, що слугували підставою для його прийняття; розрахунок страхового та пільгового стажу, проведений пенсійний органом під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії (форма РС-право); всі інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

В повному обсяг витребувані докази відповідачі 1 і 2 суду не надали.

Відповідач 1 про причини невиконання ухвали від 22 червня 2022 року в частині витребування доказів суд не повідомив.

Відповідач 2 в заяві від 21 липня 2022 року № 1500-0303-7/74174 зазначив, що відповідно до пп. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2022 року № 263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану центральні органи виконавчої влади для забезпечення належного функціонування інформаційних, інформаційно-комунікаційних та електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів, володільцями (держателями) та/або адміністраторами яких вони є, та захисту інформації, що обробляється в них, а також захисту державних інформаційних ресурсів, можуть зупиняти, обмежувати роботу інформаційних, інформаційно-комунікаційних та електронних комунікаційних систем, а також публічних електронних реєстрів.

Враховуючи запроваджені із введенням в Україні воєнного стану заходи захисту інформації, в тому числі обмеження Пенсійним фондом України доступу до архівів документів, що містять персональні дані, задля запобігання їх витоку, ГУ ПФУ в Одеській області позбавлене можливості надати суду копії документів з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

За цих обставин справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 18 січня 2022 року, Закон № 1058 діяв в редакції від 01 грудня 2021 року.

Згідно з п. 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

П. 1 абз. 2 п. 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 було передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

На підставі пп. 27 п. 7 розділу І Закону України 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» п. 2 у розділі ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 викладений у новій редакції, що не передбачає застосування Закону № 1788 при призначенні пенсії особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058.

Щодо права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 слід зазначити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Ст. 14 Закону № 1788 визначала особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1788 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

До підрозділу 1 «Підземні роботи» розділу І «Гірничі роботи. Видобуток вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, слюди, солі та інших рудних і нерудних корисних копалин підземним способом. Будівництво шахт і рудників. Будівництво метрополітенів та інших підземних споруд» Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, включені всі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі робітники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні вказаних вище робітників та службовців (медперсонал підземних здравпунктів, робітники підземного телефонного зв`язку тощо).

До підрозділу 10100000 «Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тонелів та інших підземних споруд» розділу 10100000 І. «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, включені 10101000 1. «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» 1010100а а) Всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

До підрозділу 1. «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І. «Гірничі роботи. Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, включені: 1.1а а) усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

До підрозділу 1. «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І. «Гірничі роботи. Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, включені працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджений Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гарячих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» постанови КМУ № 202 включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону № 1788.

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок № 637 також визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу (уточнюючі довідки, відомості Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо).

Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, що передбачено ч. 2 ст. 44 Закону № 1058.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 10 грудня 2021 року.

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення пенсії, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Згідно з п. 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону № 1058.

[…].

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків […], або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

[…]

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

[…]

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи: […].

Приймання, оформлення і розгляд документів, поданих для призначення (перерахунку) пенсії, регламентовано розділом ІV Порядку № 22-1.

Відповідно до п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

[…]

Згідно з п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених п. 2.28 розділу ІІ цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Крім того, п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

[…]

Відповідно до п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

П. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

[…].

Аналіз положень п. 1.1 розділу І, п. п. 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:

- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (п. 1.1);

- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник: ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. […]; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр (п. 4.2);

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).

При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Одеській області, (а не ГУ ПФУ в Донецькій області, як помилково вважає позивач), рішення від 26 січня 2022 року № 84 «Про відмову у призначенні пенсії».

Цим рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення ГУ ПФУ в Одеській області належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Надаючи оцінку правомірності відмови в призначенні пенсії, суд виходить саме з тих аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні, що є предметом спору.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, періоду роботи з 27 вересня 1994 року по 14 вересня 2000 року, суд зазначає таке.

Суд встановив, що в період з 27 вересня 1994 року по 31 січня 1997 року ОСОБА_1 працював в орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті; з 01 лютого 1997 року по 24 червня 1999 року - там же помічником начальника дільниці з повним робочим днем в шахті; з 25 червня 1999 року по 14 вересня 2000 року - там же підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті (записи №№ 3-7 в трудовій книжці).

ГУ ПФУ в Одеській області відмовило у зарахуванні цього періоду до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, покликаючись на те, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території.

Виконання позивачем робіт в шахті з повним робочим днем під землею за професіями підземного гірничого майстра та підземного помічника начальника дільниці, що передбачені як Списком № 1, так і розділом І постанови КМУ № 202, підтверджено належним чином оформленими записами в трудовій книжці, а тому додаткового підтвердження, зокрема шляхом подання уточнюючих довідок не потребують.

Отже, позивач має право на зарахування періодів роботи з 27 вересня 1994 року по 31 січня 1997 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті; з 01 лютого 1997 року по 24 червня 1999 року помічником начальника дільниці з повним робочим днем в шахті; з 25 червня 1999 року по 14 вересня 2000 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в).

Вирішуючи питання щодо можливості врахування відомостей, наведених у довідках, виданих підприємствами, установами, організаціями незаконних органів, утворених на тимчасово окупованих територіях України, суд виходить з такого.

Місто Донецьк включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2018 року № 79-р).

Постановами Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VІІ та № 254-ІІV це місто визнано тимчасово окупованою територією.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207) тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно з ч. ч. 2-3 ст. 4 Закону № 1207 на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Ч. 1 ст. 17 Закону № 1207 встановлено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону № 1207 громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено Законом № 1207.

Так, ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону № 1207 передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, Верховний Суд в постановах від 02 жовтня 2018 року у справі № 569/14531/16-а, від 18 квітня 2019 року у справі № 344/16404/16-а вважав за необхідне відзначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року), згідно з якими:

«Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважає ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, на думку Верховного Суду, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

З цього приводу суд зауважує, що в даному випадку можливим є застосування загальних принципів («Намібійських винятків»), сформульованих в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень права позивача на соціальний захист та гарантованого йому права на належне пенсійне забезпечення.

Виходячи з цих міркувань, пенсійний орган мав прийняти до розгляду та взяти до уваги відомості, наведені в документах, виданих підприємством, що знаходиться на тимчасово окупованій території, (зокрема, в довідці від 01 січня 2021 року № 516о/к).

Відсутність у пенсійного органу можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві або архівній установі, яке (яка) знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27 лютого 2019 року по справі № 423/3544/16-а, від 11 липня 2019 року по справі № 242/1484/17, від 26 березня 2020 року по справі № 414/1864/16-а.

Суд встановив, що разом з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надав довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що видана 01 листопада 2021 року за № 516о/к на тимчасово окупованій території України (м. Донецьк) так званим «державним унітарним підприємством «ДНР» «Шахта ім. О.Ф. Засядька» незаконного органу так званого «Міністерства вугілля та енергетики ДНР».

Згідно з цією довідкою ОСОБА_1 працював повний робочий день на шахті ім. О.Ф. Засядька і за період з 27 вересня 1994 року по 31 січня 1997 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією підземний гірничий робочий з повним робочим днем в шахті, що передбачена Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1010100а, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; з 01 лютого 1997 року по 24 червня 1999 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою підземний помічник начальника дільниці з повним робочим днем в шахті, що передбачена Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1010100б, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; з 25 червня 1999 року по 14 вересня 2000 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією підземний гірничий майстер з повним робочим днем в шахті, що передбачена Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1010100б, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Перебував у навчальних відпустках: з 07 вересня 1996 року по 21 вересня 1996 року, з 09 січня 1997 року по 01 лютого 1997 року, з 06 червня 1997 року по 16 червня 1997 року, з 27 вересня 1997 року по 11 жовтня 1997 року, з 09 січня 1998 року по 11 лютого 1998 року, з 12 лютого 1998 року по 12 червня 1998 року.

ГУ ПФУ в Одеській області під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не взяло до уваги відомості, наведені в довідці від 01 листопада 2021 року № 516о/к (в рішенні, яке є предметом спору, пенсійний орган помилково зазначив дату видачі довідки «01 листопада 2022 року»), та, як наслідок, не робило жодних висновків щодо наявності/відсутності підстав для зарахування ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу періодів перебування у навчальних відпустках.

За встановлених фактичних обставин належним способом захисту порушеного права позивача в цій частині позовних вимог має бути покладання на ГУ ПФУ в Одеській області обов`язку зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в) періоди роботи з 27 вересня 1994 року по 31 січня 1997 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті; з 01 лютого 1997 року по 24 червня 1999 року помічником начальника дільниці з повним робочим днем в шахті; з 25 червня 1999 року по 14 вересня 2000 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті з урахуванням відомостей, викладених в довідці про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01 листопада 2021 року № 516о/к.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачеві до страхового та спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, періоду роботи з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року, суд зазначає таке.

Суд встановив, що в період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року позивач працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» майстром гірничим з повним робочим днем на підземних роботах (записи №№ 15-26; довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17 січня 2022 року № 1-20).

ГУ ПФУ в Одеській області відмовило у зарахуванні цього періоду до страхового та пільгового стажу з причини відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про сплату страхових внесків (єдиного внеску).

Так, за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені ст. 24 Закону № 1058.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Особи, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, визначені ст. 11 Закону № 1058.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, […], які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Страхувальники визначені ст. 14 Закону № 1058.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у п. п. 1, 4-1, 10, 14 ст. 11 цього Закону.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в ч. 1 ст. 12 цього Закону, є платниками страхових внесків до солідарної системи.

Обчислення та сплату страхових внесків регламентує ст. 20 Закону № 1058.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1058 страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону № 1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у п. п. 1, 3, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Ч. 4 ст. 20 Закону № 1058 визначено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному обсязі виплати заробітної плати (доходу) та одночасної сплати відповідних авансових платежів виплата зазначених сум та сплата страхових внесків здійснюється в пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду.

У разі несплати авансових платежів до страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг).

Згідно з ч. 10 ст. 20 Закону № 1058 якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За правилами ч. 12 ст. 20 Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. п. 3, 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

П. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 передбачено, що платниками єдиного внеску, серед іншого, є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України.

Ст. 25 Закону № 2464 визначає заходи випливу і стягнення, які застосовуються до платників єдиного внеску за невиконання (неналежне) виконання їх обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність за: порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску; неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності (відомостей) про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку); подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі, інших відомостей, передбачених цим Законом.

Суд застосовує норми матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, з врахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 20 березня 2019 у справі № 688/947/17, від 30 липня 2019 у справі № 373/2265/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 414/736/17, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а, від 23 березня 2020 року у справі 535/1031/16-а, від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а та від 02 серпня 2022 року у справі № 560/4616/22.

Висновки Верховного Суду, викладені у цих постановах, полягають у такому:

- страхові внески (єдиний внесок) є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок;

- обов`язок по сплаті страхових внесків (єдиного внеску) та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків (єдиного внеску) законом покладено на страхувальника;

- відповідальність за несплату страхових внесків (єдиного внеску) несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків (єдиного внеску) із заробітної плати застрахованої особи;

- фактично невиконання страхувальником обов`язку по сплаті страхових внесків (єдиного внеску) призводить до позбавлення працівника (застрахованої особи) соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту;

- право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України;

- відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків (єдиного внеску) не є підставою для позбавлення позивача права на пенсію;

- працівник (застрахована особа) не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків (єдиного внеску), а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам (єдиному внеску) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду відповідного роботи.

Отже, ОСОБА_1 не може нести відповідальність та зазнавати негативних наслідків через неналежне виконання відокремленим підрозділом «Шахта «Україна» державного підприємства «Селидіввугілля» свого обов`язку по сплаті страхових внесків (єдиного внеску), а тому він має право на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року.

Виконання позивачем робіт в шахті з повним робочим днем під землею за професією майстра гірничого, що передбачена як Списком № 1, так і розділом І постанови КМУ № 202, підтверджено належним чином оформленими записами в трудовій книжці.

Отже, позивач має право на зарахування періоду роботи з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року майстром гірничим з повним робочим днем в шахті до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в).

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 26 січня 2022 року № 48 «Про відмову у призначенні пенсії» підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Одеській області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.

Оскільки рішення від 26 січня 2022 року № 84 «Про відмову у призначенні пенсії» є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області:

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року;

- зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в), періоди роботи:

з 27 вересня 1994 року по 31 січня 1997 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті, з 01 лютого 1997 року по 24 червня 1999 року помічником начальника дільниці з повним робочим днем в шахті, з 25 червня 1999 року по 14 вересня 2000 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті з урахуванням відомостей, викладених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01 листопада 2021 року № 516о/к;

з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року майстром гірничим з повним робочим днем в шахті;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 січня 2022 року про призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Одеській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Отже, саме на ГУ ПФУ в Одеській області суд покладає обов`язок зарахувати вказані вище періоди до страхового та спеціального (пільгового) стажу та повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

ГУ ПФУ в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви ОСОБА_1 , не обчислювало його страховий та пільговий стаж, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для визнання протиправними його рішень, дій чи бездіяльності та покладання на нього обов`язку зарахувати ті чи інші періоди до страхового та пільгового стажу та повторно розглянути заяву позивача.

Суд зауважує, що п. 4.10 Порядку № 22-1 не регулює питання призначення пенсії.

Норми п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачають передачу електронної пенсійної справи від «органу, що призначає пенсію», який розглядав заяву про призначення пенсії, до «органу, що призначає пенсію», за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто п. 4.10 Порядку № 22-1 врегульовує відносини щодо виплати пенсії, які виникають після того, як визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, прийняв рішення про призначення пенсії.

Як наслідок, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду про часткове задоволення позову не спростовують.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (квитанція від 23 лютого 2022 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивач не надав.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код: 20987385, місцезнаходження: Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26 січня 2022 року № 84 «Про відмову у призначенні пенсії».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в) періоди роботи:

- з 27 вересня 1994 року по 31 січня 1997 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті; з 01 лютого 1997 року по 24 червня 1999 року помічником начальника дільниці з повним робочим днем в шахті та з 25 червня 1999 року по 14 вересня 2000 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті з урахуванням відомостей, викладених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01 листопада 2021 року № 516о/к;

- з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року майстром гірничим з повним робочим днем в шахті.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 січня 2022 року про призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

6. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

10. Повне судове рішення складено 18 листопада 2022 року.

Суддя Т.О. Кравченко