Справа № 140/3147/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року

м. Київ

справа №140/3147/21

адміністративне провадження №№ К/9901/44178/21, К/990/11687/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Мацедонської В.Е.,

Шевцової Н.В.,

при секретарі - Лещенко С.В.,

за участю:

представника відповідача - Кудіної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги Волинської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року (головуючий суддя -Сорока Ю.Ю.)

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року (головуючий суддя - Качмар В.Я., судді: Затолочний В.С., Мікула О.І.)

у справі № 140/3147/21

за позовом ОСОБА_1

до Волинської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним і скасувати рішення Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі - Кадрова комісія) про неуспішне проходження прокурором атестації від 14.01.2021 №2 (далі - Рішення №2);

визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури «Про звільнення ОСОБА_1 » від 11.03.2021 №98 к (далі - Наказ №98 к);

поновити позивача на рівнозначній посаді прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури та органів прокуратури (далі - Посада, Місцева прокуратура відповідно) у Володимир-Волинській окружній прокуратурі, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України;

стягнути з Прокуратури середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 13.03.2021 по день фактичного поновлення на роботі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 8 червня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 14.01.2021 № 2 про неуспішне проходження прокурором Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_1 атестації за результатами проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора.

Скасовано наказ Волинської обласної прокуратури від 11.03.2021 №98к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури та органів прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області.

Стягнуто з Волинської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 13.03.2021 по 07.06.2021, в розмірі 65063 (шістдесят п`ять тисяч шістдесят три) гривні 82 копійки. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 8 червня 2021 року змінено, викладено абзац четвертий резолютивної частини цього рішення в такій редакції:

«Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області з 12 березня 2021 року».

В решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 8 червня 2021 року залишено без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій вказали, що у Рішенні №2 Кадрова комісія використала дані, що наведені у Висновку та Дисциплінарній скарзі, обставинам подій у яких ще не була надана оцінка Дисциплінарною комісією, так як 14.01.2021 тільки було відкрито дисциплінарне провадження по вказаним вище фактам вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень. Однак, 14.01.2021 Кадровою комісією, саме на підставі цих даних, прийнято Рішення №2 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації, хоча відповідним органом уповноваженим на проведення дисциплінарних проваджень (станом на 14.01.2021), ще не було проведено розслідування щодо фактів, які наведені у Дисциплінарній скарзі. Вказане призвело до того, що у Рішенні №2 не були враховані всі обставини, які тим чи іншим чином були наслідками дій позивача під час подій 11.09.2020 (зокрема, факт неприязних стосунків між ОСОБА_1 і інспектором ОСОБА_2, факт порушення проти інспектора кримінального провадження за ознаками частини другої статті 162 КК, пояснення інших причетних до подій 11.09.2020 осіб, які не підтвердили факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, наявність судових рішень, якими скасовано рішення інспектора ОСОБА_2. про притягнення позивача до того чи іншого виду адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР, внаслідок визнання таких рішень протиправними та їх скасування чи через інші процесуальні порушення і закритті провадження у справах). З огляду на викладене, Рішення №2 стосовно позивача не відповідає критеріям обґрунтованості та безсторонності, оскільки, оцінюючи одні і ті ж порушення ОСОБА_1 правил прокурорської етики органи, що по суті за різних обставин/підстав наділені повноваженнями приймати рішення про звільнення особи з посади в органах прокуратури, фактично по різному оцінюють одну і ту ж подію із застосуванням різних негативних наслідків для особи і звільнення, і догана, що є порушенням принципу пропорційності.

Щодо дати, з якої слід поновити позивача на Посаді, суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції в частині поновлення позивача на посаді з 13.03.2021, з огляду на те, що Наказом №98 к передбачено звільнення ОСОБА_1 з 12.03.2021, у зв`язку з чим такий підлягає поновленню на посаді з 12.03.2021, тобто з дня фактичного звільнення з органів прокуратури.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ ТА ВІДЗИВІВ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)

03 грудня 2021 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Волинської обласної прокуратури (далі - відповідач 1, скаржник 1) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року, в якій скаржник просить скасувати зазначені рішення судів в частині задоволених позовних вимог та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Оскаржуючи судові рішення скаржник вказав на наявність підстав, викладених у пунктах 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Оскаржуючи судові рішення відповідач зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування до спірних правовідносин Закону №113-ІХ, який є спеціальним та має застосовуватись імперативно, а також щодо законності прийняття рішення кадровою комісією та наказу про звільнення позивача з посади та з органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», на виконання вимог розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (пп. 2 п. 19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону), п.15, 17 Закону №113-ІХ щодо повноважень кадрових комісій при проведенні співбесід та дискреційних повноважень кадрових комісій.

Крім того, скаржник вказав, що судами попередніх інстанцій не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.11.2020 у справі №200/13482/19-а, де вказано, що неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію в силу вимог пункту 19 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 113-ІХ є підставою для звільнення з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Водночас, Верховний Суд, відкриваючи провадження у справі № 140/3147/21 ухвалою від 20.12.2021, зауважив, що у справі № 200/13482/19-а предметом позовних вимог був наказ про звільнення позивача з посади та з органів прокуратури через подання ним заяви про проходження атестації іншого змісту, ніж той, який було затверджено. У справі, що розглядається, предметом позову є наказ про звільнення позивача з посади та з органів прокуратури через неуспішне проходження атестації. Отже, зважаючи на предмет правового регулювання, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судами фактичні обставини колегія суддів уважає, що правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року в справі № 200/13482/19-а, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки правовідносини в цих справах не є подібними.

Також, скаржник вказав на те, що судами попередніх інстанцій не враховано правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 09.11.2021 у справі №640/476/20, а саме - щодо дати поновлення на посаді з наступного робочого дня після звільнення.

10 січня 2022 року на адресу суду касаційної інстанції надійшов відзив позивача на дану касаційну скаргу, в якому він вважає доводи останньої необґрунтованими, просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

16 травня 2022 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 2, скаржник 2) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року, в якій скаржник просить скасувати зазначені рішення судів та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Оскаржуючи судові рішення відповідач зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме - щодо застосування до спірних правовідносин пункту 13 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ та підпункту 3 пункту 6 розділу І Порядку № 221 в частині врахування результатів перших двох етапів тестування при наданні оцінки відповідності прокурора вимогам професійної компетентності під час співбесіди, п. 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ щодо визначеного цим Законом імперативу, що атестація прокурорів проводиться згідно з Порядком № 221, п. 9,11 про проведення атестації кадровими комісіями, п.12 Порядку № 233 щодо повноважень кадрової комісії під час співбесіди, виходячи з предмету атестації, надавати оцінку професійній етиці та доброчесності, професійній компетентності прокурора, п. 17 Закону № 113-ІХ щодо дискреції кадрових комісій на прийняття рішення за результатами проходження прокурорами атестації.

Ухвалами Верховного Суду від 20 грудня 2021 року та від 06 червня 2022 року за даними касаційними скаргами відкриті касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2022 року заяву Офісу Генерального прокурора про зупинення виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 140/3147/21 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Зупинено виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 140/3147/21 в частині стягнення з Волинської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з 13 березня 2021 року по 07 червня 2021 року, в розмірі 65063 (шістдесят п`ять тисяч шістдесят три) гривні 82 копійки до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Ухвалами Верховного Суду від 26 липня 2022 року касаційні скарги Волинської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора призначено до касаційного розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач з 04.04.2003 працював в органах Прокуратури, у тому числі з 27.02.2019 - прокурор Нововолинського відділу Володимир - Волинської місцевої прокуратури Волинської області (т.2 а.с.56, 236).

07.10.2019 ОСОБА_1 складено заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію (т.2 а.с.24).

Наказом Генпрокурора від 26.11.2019 №302 було створено Кадрову комісію, яким визначено її персональний склад.

За результатом проходження тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора (перший етап) та тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (другий етап) (88 балів та 95 балів відповідно) позивач був допущений до проходження останнього етапу атестації - співбесіди, яка відбулась 14.01.2021 (т.2 а.с.27-29).

16.11.2020 керівником Прокуратури затверджено висновок службового розслідування (далі - Висновок) відносно ОСОБА_1 , яке проведено на підставі наказів керівника Прокуратури від 16.09.2020 №130 (зі змінами) та від 28.10.2020 №172 за фактом відмови від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння при керуванні транспортним засобом прокурором Нововолинського відділу Володимир - Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_1.

У Висновку вказано, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування визнані такими, що знайшли своє підтвердження (пункт 2). У зв`язку зі встановленням за результатами службового розслідування фактів, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 , дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також про одноразове грубе порушення ним правил прокурорської етики, звернутися із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку до кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (далі - Дисциплінарна комісія) (т.1 а.с.133-144).

30.12.2020 Прокуратурою до Офісу та Дисциплінарної комісії направлено дисциплінарну скаргу про вчинення прокурором дисциплінарного проступку (дисциплінарна скарга за №07-1122вих-20 (далі - Дисциплінарна скарга; т.1 а.с.145-148).

Зі змісту Дисциплінарної скарги встановлено, що згідно з висновком службового розслідування встановлено, що 11.09.2020 о 19.30 год по вул.Сковороди м.Нововолинськ Волинської області інспектором СРПП №3 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 та начальником сектору превентивної комунікації відділу превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області Найдюком Б.А. зупинено автомобіль «Opel Insignia» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Оскільки працівниками поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння у останнього, йому запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як за місцем зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

У зв`язку з цим, інспектором ОСОБА_2 за порушення вимог пункту 2.5 «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) щодо відмови водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, складено стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 11.09.2020 серії ДПР18 №229740 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Протокол, КУпАП відповідно).

Поряд з цим, відносно ОСОБА_1 складено протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених частиною п`ятою статті 121 (порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами) та статтею 122-2 КУпАП (невиконання водіями вимог про зупинку).

Адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-2 КУпАП, частиною першою статті 130 КУпАП (165/2670/20, 165/2671/20) перебували на розгляді в Шацькому районному суді Волинської області.

Постановою Шацького районного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року у справах №№165/2670/20, 165/2671/20, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 27 січня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-2, частиною першою статті 130 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2020 року у справі № 165/2722/20, яке набрало законної сили 12.01.2021 скасовано постанову БАА №886566 інспектора СРПП №3 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2. від 11.09.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною п`ятою статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 121 КУпАП закрито.

З огляду на викладені обставини у Дисциплінарній скарзі Прокуратура просила притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності.

14.01.2021 згідно рішення Офісу №07/3/2-14дс-3дп-21 відкрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора Нововолинського відділу Володимир - Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_1 (т.1 а.с.149-156).

Протоколом засідання Кадрової комісії від 14.01.2021 №20 також вирішено: враховуючи результати проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, ухвалити рішення про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації («за» - одноголосно) (т.2 а.с.30-35).

Рішенням №2 виявлено обставини, що свідчать про невідповідність поведінки прокурора високим стандартам та цінностям професійної етики, як концептуального положення, що визначає основні принципи, моральні норми та правила, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою.

Із змісту оскаржуваного Рішення №2 Кадрової комісії видно, що, посилаючись на обставини, що свідчать про невідповідність поведінки прокурора високим стандартам та цінностям професійної етики, Кадрова комісія, з урахуванням матеріалів атестації, зокрема тих, що стосуються вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого статтями 122-2, 130 КУпАП та пояснень ОСОБА_1 стосовно таких обставин зазначає, що відсутні підстави для однозначного ствердження про доброчесність прокурора при здійсненні своїх повноважень та обов`язків, які покладає на нього законодавець в силу його посади, що виявилося у поведінці, яка не відповідає вимогам етичності та використання владних повноважень та службового становища у власних цілях.

Щодо виконання ОСОБА_1 практичного завдання, то Кадровою комісією вказано, що, при вирішенні завдання та наданні пояснень щодо варіанту вирішення указаного практичного завдання, а також наданні відповідей на уточнюючі питання членів комісії ОСОБА_1 не надав вичерпних та переконливих відповідей, чим поставив під сумнів наявність у нього високого рівня професійної компетентності та якостей, які саме і оцінювалися членами комісії.

11.03.2021 Наказом №98 к звільнено ОСОБА_1 з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII) з 12.03.2021 (т.1 а.с.1).

25.03.2021 рішенням Дисциплінарної комісії №60дп-21 закрито дисциплінарне провадження стосовно колишнього прокурора Нововолинського відділу Володимир - Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_1 Підставою для прийняття такого рішення стало Рішення №2 (т.1 а.с.152-153).

Після поновлення позивача на Посаді на підставі оскарженого рішення суду 29.06.2021 Дисциплінарною комісією знову було відкрито дисциплінарне провадження відносно позивача на підставі Дисциплінарної скарги.

За результатами проведеного дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією 12.08.2021 прийнято рішення «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора» №156дп-21 (далі - Рішення №156дп-21), яким вирішено ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Приймаючи Рішення №156дп-21 Дисциплінарна комісія враховувала такі обставини.

Згідно пояснень ОСОБА_1 стосовно поліцейського ОСОБА_2 (інспектор, що здійснював зупинку транспортного засобу позивача 11.09.2020) територіальним управлінням ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 162 (Порушення недоторканності житла), частиною другою статті 365 (Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу) Кримінального кодексу України (далі - КК), у ході якого ОСОБА_2 оголошено підозру за частиною другою статті 162 КК (справа №165/2454/21).

Крім того, опитаний заступник керівника Прокуратури, колишній керівник Місцевої прокуратури ОСОБА_3 пояснив, що 11.09.2020 після 20 год йому зателефонував прокурор ОСОБА_1 та повідомив, що під час керування власним автомобілем його було зупинено працівниками поліції та у зв`язку з відмовою проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень. ОСОБА_1 заперечив вживання ним алкогольних напоїв.

Свої пояснення надані ним у ході проведення службового розслідування підтвердив і інспектор поліції ОСОБА_4 , який вказав, що з водієм автомобіля «Опель» особисто він не спілкувався та йому невідомо чи перебував той у стані алкогольного сп`яніння. Він лише відбирав пояснення у громадян, які були присутні при тому, що водій цього автомобіля відмовився від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з листом т.в.о. директора КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» ОСОБА_5 від 18.01.2021 та долучених до нього матеріалів встановлено, що 12.09.2020 ОСОБА_1 пройшов медичне обстеження у міській лікарні на стан алкогольного сп`яніння. Відповідно до Журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, консультативного висновку спеціаліста та протоколу №73/3 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 12.09.2020 у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено - «тверезий».

Також, як уже зазначалось вище, у Рішенні №156дп-21 згадано і те, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2020 року у справі № 165/2722/20, яке набрало законної сили 12.01.2021 скасовано постанову БАА №886566 інспектора СРПП №3 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2. від 11.09.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною п`ятою статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 121 КУпАП - закрито.

Водночас, Дисциплінарна комісія у цьому ж Рішенні №156дп-21 зазначила, що критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 наданих ним під час перевірки у дисциплінарному провадженні, оскільки, незважаючи на наявність неприязних стосунків між ним та поліцейським ОСОБА_2 , ніщо не заважало йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці події, так і у медичному закладі.

Поведінка прокурора ОСОБА_1 не сприяє утвердженню статусу прокурора як високоморальної особи в очах сторонніх осіб, працівників патрульної поліції та суду і загалом подає приклад неналежної поведінки працівника правоохоронного органу, а також не сприяє підвищенню авторитету прокуратури в цілому.

З огляду на викладене, Дисциплінарна комісія констатувала, що прокурором ОСОБА_1 допущено грубі порушення вимог статті 19 Закону №1697-VII, статей 11, 16, 21 КПЕ, які згідно пунктів 5, 6 статті 43 Закону №1697-VII є підставами для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, у розглядуваному випадку - дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Згідно зі статтею 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі також - Закон № 1697-VII) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом № 1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (діє з 25 вересня 2019 року, далі - Закон № 113-IX) до Закону № 1697-VII були внесені зміни.

Зокрема, в тексті Закону №1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Згідно пунктів 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно із п. 11 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Відповідно до п. 13 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання

Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

Пунктом 14 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX визначено, що графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

Згідно пункту 15 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Для цього графік проведення співбесід із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, його посади, заздалегідь оприлюднюється на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до пункту 17 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.

На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу 1 Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до пунктів 2, 4 Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктами 6-8 розділу I Порядку № 221 визначено, що атестація включає в себе три етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 1, 2, 4 розділу IV Порядку №221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

До початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

Для виконанням практичного завдання прокурору видається чистий аркуш (аркуші) паперу з відміткою комісії. Комісія, у разі наявності технічної можливості, може забезпечити виконання прокурорами практичного завдання за допомогою комп`ютерної техніки.

Пунктами 8-11 розділу IV Порядку № 221 визначено, що співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Згідно з пунктами 12-16 розділу IV Порядку № 221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів:

1) дослідження членами комісії матеріалів атестації;

2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання;

Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Пунктом 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 17.10.2019 № 233 (далі - Порядок № 233) передбачено, що рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих касаційних скарг, Верховний Суд виходить з наступного.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Суд підкреслює, що касаційні провадження у даній справі відкриті з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, розглядаючи доводи скаржників про те, що суд не наділений повноваженнями здійснювати оцінку рішенням кадрових комісій за результатами атестації, зокрема на предмет дотримання прокурором правил професійної етики, доброчесності та рівня його професійної компетентності, Суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, в силу приписів пп. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Крім того, пунктом 6 розділу V Порядку № 221 визначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є законодавчо визначеною підставою для звільнення прокурора з посади, тобто спричиняє для особи негативні юридичні наслідки у вигляді її звільнення з публічної служби.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Таким чином, спори щодо оскарження рішень кадрових комісій про неуспішне проходження прокурорами атестації належать до компетенції адміністративних судів.

Отже, під час розгляду та вирішення адміністративної справи суд наділений усією повнотою повноважень щодо перевірки оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень не лише на предмет його законності, тобто чи було таке рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, але й з точки зору дотримання інших критеріїв.

Оскільки предметом атестації є оцінка професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора (пункт 5 розділу I Порядку № 221), а рішення про неуспішне проходження прокурором атестації приймається кадровою комісією саме з підстав невідповідності, на думку комісії, прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, Верховний Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що суд не має повноважень оцінювати рішення кадрових комісій про неуспішне проходження атестації по суті.

Крім того, виходячи з практики ЄСПЛ, надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам та порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення у справі «Волохи проти України» від 02 листопада 2006 року, рішення у справі «Malone v. United Kindom» від 02 серпня 1984 року).

Верховний Суд також зазначає, що оцінка професійної етики та доброчесності прокурора (пункт 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ) - це суб`єктивне відображення інформації про прокурора, отриманої в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті КДКП, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади, через яку може виникнути обґрунтований сумнів щодо доброчесності першого.

Тому завданням кадрової комісії є не доведення того, що прокурор порушив закон, а визначення наявності обґрунтованих сумнівів щодо його відповідності вимогам професійної етики і доброчесності прокурора.

Вказані обґрунтовані сумніви можуть виникати у тих випадках, коли наявні підстави вважати, що дії (бездіяльність) прокурора свідчать про його невідповідність критеріям навіть за відсутності з приводу таких дій (бездіяльності офіційного рішення уповноважених посадових осіб чи органів державної влади (або у випадку прийняття рішення на користь прокурора, якщо є сумніви щодо об`єктивності такого рішення).

Визначення відповідності або невідповідності прокурора критеріям має відбуватися на основі сумарної оцінки всієї інформації, яка свідчить про порушенню вимог професійної етики і доброчесності (за винятком грубих порушень, наявності яких самих по собі є достатньою для твердження про невідповідність прокурора критеріям професійної етики чи доброчесності).

Судами попередніх інстанцій не ураховано те, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації на стадії співбесіди приймалося в межах проведення атестації, як одноразової події надзвичайного характеру, що зумовлена необхідністю підвищити ефективність діяльності органів прокуратури шляхом проведення оцінки усіх прокурорів на відповідність критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що кожен прокурор повинен дотримуватися високих стандартів етичної поведінки як під час виконання службових обов`язків, так і повсякденному житті. Це зумовлюється статусом прокурора та необхідністю сприяти підвищенню авторитету прокуратури у суспільстві.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується, зокрема, на засадах неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

За змістом статті 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією працівників прокуратури від 27.04.2017, професійна діяльність прокурорів ґрунтується, зокрема на принципі верховенства права та законності.

При виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність (статті 16 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів).

Пунктом 51 Висновку Консультативної ради європейських прокурорів № 13 (2018) «Незалежність, підзвітність та етика прокурорів» визначено, що повага до верховенства права зумовлює високі етичні стандарти у поведінці прокурорів та суддів, як під час, так і за межами виконання службових обов`язків, що дозволяє створити у суспільстві довіру до правосуддя. Прокурори діють від імені людей і в інтересах суспільства. Тому вони повинні завжди підтримувати особисту доброчесність і діяти відповідно до закону, справедливо, неупереджено та об`єктивно, поважаючи та дотримуючись основних прав і свобод, включаючи презумпцію невинуватості, право на справедливий суд і принципи рівності сторін, поділ влади та обов`язкову силу остаточних судових рішень.

У Європейських керівних принципах з етики і поведінки для прокурорів («Будапештські керівні принципи»), прийнятих на 6-й конференції Генеральних прокурорів Європи у Будапешті 31.05.2005, відзначено, що прокурори відіграють ключову роль у системі кримінальної юстиції, і повинні твердо дотримуватися професійних стандартів та підтримувати честь і гідність своєї професії; відповідати найвищим стандартам чесності і піклування, прокурори не повинні компрометувати своїми вчинками в приватному житті такі позитивні якості співробітників органів прокуратури, як чесність, справедливість і неупередженість.

Аналогічні положення викладені у Стандартах професійної відповідальності та викладення основних прав і обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною асоціацією прокурорів 21.04.1999.

Судами попередніх інстанцій зі змісту оскаржуваного рішення кадрової комісії встановлено, що, згідно з висновком службового розслідування встановлено, що 11.09.2020 о 19.30 год по вул.Сковороди м.Нововолинськ Волинської області інспектором СРПП №3 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 та начальником сектору превентивної комунікації відділу превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області Найдюком Б.А. зупинено автомобіль «Opel Insignia» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Оскільки працівниками поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння у останнього, йому запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як за місцем зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, вказали, що у Рішенні №2 Кадрова комісія використала дані, що наведені у Висновку та Дисциплінарній скарзі, обставинам подій у яких ще не була надана оцінка Дисциплінарною комісією, так як 14.01.2021 тільки було відкрито дисциплінарне провадження по вказаним вище фактам вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.

Верховний Суд зазначає, що атестація за законом не є дисциплінарним провадженням; це, попри певну схожість, сутнісно різні, відмінні процедури. На стадії атестації відповідна Комісія не встановлює і не кваліфікує наявності в діях прокурора ознак складу дисциплінарного проступку, що є обов`язковою складовою процедури атестації. На цій стадії відбувається оцінювання фактів (явищ) минулої поведінки прокурора в сенсі виявлення і визначення [нових] якостей (характеристик, ознак чи рис) прокурора, на підставі яких формується висновок про його здатність бути прокурором. Урахування відомостей про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності є лише композиційним елементом характеристики особи прокурора. Ці відомості наче «повідомляють», чи може обіймати посаду прокурора особа, котра вчиняла дії, які за визначенням є неприйнятними і несумісними зі статусом прокурора.

Суд підкреслює, що Рішенням №2 виявлено обставини (явні ознаки алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як за місцем зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я), що свідчать про невідповідність поведінки прокурора високим стандартам та цінностям професійної етики, як концептуального положення, що визначає основні принципи, моральні норми та правила, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою.

Поведінка прокурора ОСОБА_1 не сприяє утвердженню статусу прокурора як високоморальної особи в очах сторонніх осіб, працівників патрульної поліції та суду і загалом подає приклад неналежної поведінки працівника правоохоронного органу, а також не сприяє підвищенню авторитету прокуратури в цілому.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що вчинення працівником прокуратури дій такого роду є ознакою недоброчесності, дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Враховуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що сукупність усіх викладених у оскаржуваному рішенні Кадрової комісії обставин призвела до виникнення обґрунтованих сумнів у членів Кадрової комісії щодо відповідності прокурора вимогам професійної етики та доброчесності.

Таким чином, оскаржуване рішення кадрової комісії в частині невідповідності позивача вимогам професійної етики є вмотивованим, обґрунтованим та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, належним чином установивши фактичні обставини справи, допустили неправильне застосування норм матеріального права та дійшли помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

За наведеного правового регулювання та обставин справи касаційні скарги потрібно задовольнити, скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та в порядку статті 351 КАС України ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові.

Окрім того, Суд зауважує, що ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2022 року заяву Офісу Генерального прокурора про зупинення виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 140/3147/21 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Зупинено виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 140/3147/21 в частині стягнення з Волинської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з 13 березня 2021 року по 07 червня 2021 року, в розмірі 65063 (шістдесят п`ять тисяч шістдесят три) гривні 82 копійки до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Водночас, зважаючи на те, що за результатами касаційного розгляду, вирішено скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, то Суд не вбачає підстав для поновлення виконання оскаржуваних рішень, у відповідності до ч. 3 ст. 375 КАС України.

Керуючись статтями 341, 344, 349-356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги Волинської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року, змінене постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року, та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст постанови складено 16.11.2022.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Судді Н.А. Данилевич

В.Е. Мацедонська

Н.В. Шевцова