Справа № 640/3513/20
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 листопада 2022 року

м. Київ

справа №640/3513/20

адміністративне провадження № К/9901/18131/21 К/9901/19592/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

розглянувши заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про ухвалення додаткового рішення у справі №640/3513/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" до Міністерства інфраструктури України, третя особа без самостійних вимог Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", про визнання протиправним та нечинним рішення в частині, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року Приватне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укррічфлот" (далі - ПрАТ "СК "Укррічфлот") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття підпункт 2 пункту 1 Наказу відповідача від 25 червня 2019 року №459, яким абзац 2 пункту 3.5 розділу ІІІ Порядку справляння та розміри ставок портових зборів (затвердженого наказом відповідача від 27 травня 2013 року №316 "Про портові збори") викладено в новій редакції.

Рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2020, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021, позов задоволено.

Визнано протиправним та нечинним з моменту прийняття наказ Міністерства інфраструктури України від 25.06.2019 №459 в частині підпункту 2 пункту 1, яким абзац 2 пункту 3.5 розділу ІІІ Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом відповідача від 27.05.2013 №316 "Про портові збори", викладено в новій редакції.

Постановою Верховного Суду від 05.10.2022 касаційні скарги Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задоволено.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021 у цій справі скасовано.

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" відмовлено.

12.10.2022 на адресу Верховного Суду надійшла заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про ухвалення додаткової постанови для вирішення питання розподілу судових витрат.

Верховний Суд розглянув зазначену заяву та дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового судового рішення у справі, з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат.

Так, судові витрати сккладаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Таким чином, законодавець розрізняє судовий збір і витрати, пов`язані з розглядом справи, як такі, що є різними видами судових витрат.

Порядок розподілу судових витрат встановлений статтею 139 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, правила розподілу судових витрат відрізняються залежно від суб`єктного складу осіб, які беруть участь у справі. При цьому положеннями статті 139 КАС України не передбачено стягнення в порядку розподілу судових витрат сплаченого суб`єктом владних повноважень судового збору у справі.

Порядок відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, врегульовано ч. 11 ст. 139 КАС України, згідно якої судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги

Зміст цієї норми дає підстави для висновку, що право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Подібна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №821/410/17, від 09.06.2022 у справі №683/2953/15-а та постановах від 22.01.2020 у справі №808/2832/17, від 27.05.2021 у справі №480/6187/20.

У справі, що розглядається, заявник брав участь у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступав у справі на стороні відповідача та заперечував проти заявлених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати, понесені заявником, відшкодовуються у тому ж порядку, у якому відшкодовувались би судові витрати відповідача, тобто в порядку ч. 2 ст. 139 КАС України, положення якої передбачають відшкодування відповідачу - суб`єкту владних повноважень документально підтверджених витрат, пов`язаних лише із залученням свідків та проведенням судових експертиз, та не встановлюють стягнення в порядку розподілу судових витрат сплаченого суб`єктом владних повноважень судового збору.

Враховуючи, що як на підставу для прийняття додаткового судового рішення у справі, ДП "Адміністрація морських портів України" посилається саме на невирішення судом касаційної інстанції питання щодо розподілу судових витрат, які за встановлених обставин справи не підлягають розподілу, підстави для ухвалення додаткового рішення у зазначеній справі про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 248, 252, 345, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив :

У задоволенні заяви Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук