Справа № 465/4211/22
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

17.11.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.,

за участю секретаря Лозинського Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора, капітана патрульної поліції Управління патрульної поліції Сороки Тетяни Ярославівни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20 липня 2022 року інспектор Сорока Т.Я. винесла постанову серії ЕАР №5640118 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Так, 20 липня 2022 року він повертався на автомобілі Subaru Outback д.н.з. НОМЕР_1 із міста Львова до помешкання в село Суховоля, Зимноводівської ОТГ Львівської області після занять із фізіореабілітації та спеціальних процедур. На виїзді із міста Львова відчув погіршення самопочуття. Усвідомлюючи, що керування автомобілем у такому стані може створити небезпеку для учасників дорожнього руху, вирішив припинити рух та зупинити автомобіль біля супермаркету АТБ №1332, що біля дороги А/Д М10 в селі Кожичі. Приблизно через 5-10 хвилин після паркування автомобіля , підійшли поліцейські та повідомили, що він порушив правила дорожнього руху і здійснив зупинку на місці, що позначене дорожнім знаком 5.42.1 та табличкою до нього 7.17, не маючи відповідної групи інвалідності для користування таким місцем стоянки, а тим самим ніби порушив п.8.4ґ ПДР України. Намагався пояснити поліцейським, що зупинка була вимушеною, так як саме в цей період проходив реабілітацію у зв`язку з пораненням під час виконання бойового завдання. Однак інспектор не взяв до уваги пояснення та було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2022 року відкрито провадження у цій справі.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного провадження за наявних у справі доказів без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5640118 від 20.07.2022року, 20.07.2022 року близько 15.26 год. на а/д м10 Львів Краковець 11 км., водій автомобіля Subaru Outback д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснив стоянку на місці позначеному дорожнім знаком 5.42.1 та додатковою табличкою та дорожньою розміткою, де дозволено стоянку лише водіїв інвалідів або водіїв, які перевозять інвалідів, чим порушив п.8.4ґ Правил дорожнього руху України, а тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.122 КУпАП.

Знак 5.42.1 із табличкою 7.5.9 застосовується для позначення стоянок для транспортних засобів, що здійснюють міжнародні автомобільні перевезення вантажів.

Згідно п.8.4ґ Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Частиною 6 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач стверджує що зупинка була вимушеною.

Так, згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, вимушена зупинка припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Позивачем для доведеності обставин, які викладені в позовній заяві надано: свідоцтво про хворобу №556/3, довідку військово - лікарської комісії №1793 від 17.06.2022 року, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 17.07.2015 року, карту хворого, який лікується у фізіотерапевтичному відділені від 04.07.2022 року,

Суд звертає увагу на те, що представником відповідачів не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч.6 ст. 126 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 20.07.2022 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Разом із тим, стосовно позовної вимоги про визнання оскаржуваної постанови щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач.6 ст.122 КУпАП протиправною, суд зазначає, що згідно із ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд при розгляді справ даної категорії не уповноважений визнавати постанови суб`єктів владних повноважень протиправними. Відтак, зазначена вище позовна вимога задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.2,77,205,241-246,255,286, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.251,288,289,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора, капітана патрульної поліції Управління патрульної поліції Сороки Тетяни Ярославівни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задоволити частково.

Скасувати постанову серії ЕАР №5640118 від 20.07.2022 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.6 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст.122 КУпАП, - закрити за відсутністю складу правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційну порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Відповідач: Інспектор капітан патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сорока Тетяна Ярославівна, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Ванівський Ю.М.