Справа № 240/10482/22
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Житомир справа № 240/10482/22

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у переході та призначенні їй пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевестиїї на пенсію за віком, відповідно до п.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та призначити нарахування пенсії за віком з 11.05.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.05.2022 звернулася до Пенсійного фонду із заявою про перехід на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка працювала (проживала) на територіях радіоактивного забруднення. Втім, отримала відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах мотивовану відсутністю 3 років проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року.

Вважає, відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, на думку позивача, відповідно до поданих матеріалів набула права на призначення (перехід) пенсії на пільгових умовах передбачених ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

28.09.2022 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, оскільки станом на 1 січня 1993 року період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення становить 2 роки 19 днів, тобто документально не підтверджено право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, 11.05.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перехід на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На момент звернення до відповідача позивачу виповнилося повних 54 роки, що підтверджується копією паспорту, який міститься в матеріалах справи.

За результатами розгляду заяви відповідач листом № 0600-0217-8/34843 від 18.05.2022 повідомив позивача про відмову позивачу у переході на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Мотивами відмови слугував факт відсутності необхідного періоду проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993.

Позивач вважаючи таке рішення відповідача протиправним, та таким, що підлягає скасуванню, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити таке.

Так, відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Абзацом першим ч.2 ст.24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону № 796-XII.

Право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, а особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років (абз.5-6 п.2 ч.1 ст.55 Закону № 796-XII).

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

В силу ч.1 ст.55 вказаного Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною 1 ст.26 Закону № 1058-IV встановлено, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII та із врахуванням ст.26 Закону №1058-IV при призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на момент досягнення особою пенсійного віку (60 років) необхідний страховий стаж, який повинен становити не менше 21 року, при розрахунку якого слід врахувати, що від 27 років необхідного страхового стажу передбаченого ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV віднімається 6 років відповідно до ст.55 Закону № 796-XII.

Водночас, підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-XII слугував факт відсутності необхідного періоду проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення - 3 роки, станом на 01.01.1993.

Разом з тим, щодо необхідного страхового стажу спірних відносин у сторін, які беруть участь у розгляді справи не виникало, за наявними документами до страхового стажу період трудової діяльності зараховано повністю.

Як зазначено у повідомленні про відмову у переході на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи (проживання) на території зони посиленого радіологічного контролю відповідно до статті 55 Закону №796-XII, згідно наданих позивачем документів, не підтверджено право на зниження пенсійного віку, оскільки період фактичного проживання (роботи) в у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року становить 2 роки 19 днів.

Тобто відмовлено позивачу у задоволенні її заяви, з підстав не підтвердження періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року.

Стосовно підтвердження періоду роботи (проживання) позивачем у зоні гарантованого добровільного відселення слід вказати наступне.

Так, право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, мають потерпілі Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку 3 роки (за умови початкової величини зниження пенсійного віку) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (п.5 ч.1 ст.55 Закону № 796-XII).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є потерпілою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, про що свідчить копія посвідчення, яка міститься в матеріалах справи.

Втім, відповідачем звернуто увагу на те, що посвідченні громадянина (громадянки), який проживав на території гарантованого добровільного відселення 3 категорії серія НОМЕР_1 , видане Житомирською обладміністрацією на прізвище « ОСОБА_1 », що не відповідає прізвищу позивача відповідно до паспортних даних.

З приводу вказаних розбіжностей, як вірно звернуто увагу позивача, її прізвище на російській мові пишеться « ОСОБА_1 ». Його написання російською мовою також підтверджується трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_2 (її першою сторінкою), що і слугувало підставою для такого зазначення прізвища ( ОСОБА_1 ) у посвідченні особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Тобто посадовою особою Житомирської обладміністрації при заповненні вказаного посвідчення не вірно здійснено переклад з російської мови на українську мову, що не може слугувати виникненню спірних правовідносин щодо встановленого з 27.06.1996 статусу позивача. Більш того, таке посвідчення прийнято Пенсійним фондом під час призначення позивачу пенсії по інвалідності та зауважень до його заповнення у відповідача не виникало, пенсію по інвалідності призначено, а тому суд не приймає до уваги такі твердження відповідача.

Як підтверджуються матеріали справи:

- відповідно до довідки від 12.10.2021 №2826 виданої Лугинською селищною радою Житомирської області підтверджено, що позивач була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 з 13.12.1990 по 29.06.2000 та з 15.03.2001 по 25.07.2006, тобто на території, яка згідно з постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 відноситься до третьої зони - зони гарантованого добровільного відселення в зв`язку з аварією на ЧАЕС;

- відповідно до довідки виконавчого комітету Старосільського старостинського округу Коростенського району Житомирської області №184 від 12.12.2021 зареєстрована та постійно проживала з 26.04.1986 по 07.08.1990 та з 31.07.2006 по даний час в АДРЕСА_1 . Даний населений пункт відносився відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 до зони посиленого радіоекологічного контролю;

- довідкою від 22.10.2021 №01/036, виданою АТ «Житомиробленерго», підтверджено, що позивач працює в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення з 01.07.1998 по даний час.

- згідно з довідкою №61 від 08.11.2021, виданою Приватним акціонерним товариством "Полісянка" позивач працювала на Лугинському участку Володар-Волинського філіалу Виробничого швейного об`єднання «Полісянка», що знаходилось у смт Лугини: з 01.02.1985 (наказ №9 від 30.01 1985) по 28.08.1985 (наказ №95 від 02.09.1985) - швачкою з 01.02.1985; з 18.07.1986 (наказ №270 від 18.07.1986) по 28.07.1986 (наказ №298 від 31.07.1986) та з 25.08.1986 (наказ №420 від 01.09.1986) по 18.11.1988 - бухгалтером. За змістом історичної довідки ЗАТ "Промінь" від 15.11.1988 Володар-Волинський філіал Виробничого швейного об`єднання «Полісянка» перейменовано в фабрику "Промінь", а з 29.12.1993 фабрику "Промінь" перейменовано в ЗАТ "Промінь" на підставі статуту затвердженого рішення Володарсь-Волинського райдержадміністрації №474 від 29.12.1993.

Трудовий стаж у період з 01.02.1985 по 28.08.1985, 18.07.1986 по 28.07.1986, з 25.08.1986 по 18.11.1988 на Лугинському участку Володар-Волинському філіалі Виробничого швейного об`єднання «Полісянка», що знаходився у смт Лугини (смт. Лугини Лугинського району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення), також підтверджується трудовою книжкою позивача.

А з 13.12.1990 по 29.06.2000 та з 15.03.2001 по 25.07.2006 зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території, яка згідно з постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення в зв`язку з аварією на ЧАЕС.

З огляду на встановлені обставини справи, які підтверджуються відповідними доказами, період роботи (проживання) позивача станом на 01 січня 1993 року становить більше 3 років, з яких 02 роки 19 днів, визнані відповідачем, що дає їй право на зниження пенсійного віку не більше, як на 6 років (1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років), а інші підтверджені матеріалами справи.

Тобто, відповідачем безпідставно не зараховано позивачу необхідних 3 роки до 01.01.1993 (період роботи на забруднених територіях з 25.08.1986 по 18.11.1988 на Лугинському участку Володар-Волинському філіалі Виробничого швейного об`єднання «Полісянка») для переходу на пенсію по віку на пільгових умовах

Крім того, як свідчать матеріали справи позивач по даний час проживає на території, яка відносилася та відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов`язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Слід зазначити, що подані позивачем документи в сукупності не викликають сумнівів щодо її робота та проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та наявності у позивача статусу особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи. Інших підстав неможливості призначення позивачу пенсії за віком відповідачем не наведено, а тому суд вважає, що відмова у задоволенні заяви позивача від 11.05.2022 поданої відповідачу, порушує конституційне право позивача на перехід до пенсійного забезпечення за віком на пільгових умовах та соціальний захист, а отже є протиправною

Враховуючи викладене та оскільки на час звернення до відповідача, належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії підтверджена відповідним посвідченням, тому позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені обставини справи, які підтверджені відповідними доказами, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат, судом вирішується відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003. ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у переході та призначенні пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком, відповідно до п.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та призначити нарахування пенсії за віком з 11.05.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 18 листопада 2022 р.