Справа № 120/7738/22
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 листопада 2022 р. Справа № 120/7738/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправні дії відповідача щодо не проведення індексації його пенсії.

Тому, з метою проведення з 01.02.2021 індексації, перерахунку та виплати пенсії із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячний додаткових видів грошового забезпечення із розрахунку основного розміру пенсії 76% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 28.09.2022 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.

13.10.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.07.2021 у справі №120/4145/21-а, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії з 01.02.2021, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Відповідач зауважує, що судовим рішенням надавалась оцінка правовідносинам щодо виплати пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, саме з 01.02.2021. Тобто предметом судового розгляду були правовідносини, які існували на момент вирішення справи по суті. Втім, рішенням суду не визначено порядок проведення перерахунку пенсії та розмір виплачуваної пенсії.

Крім того, вказано, що до складових пенсії позивача включено надбавку, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначену Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка перераховується у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, проте виплата проводиться в розмірі визначеному на дату, з якою судом зобов`язано здійснити перерахунок, в сумі 26 884,35 грн.

Відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Відтак, на виконання вимог Постанови № 118, з березня 2022 року позивачу здійснено перерахунок пенсії, але її виплата здійснюється, з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії.

Отже, свої дії відповідач вважає правомірними та наголошує на відсутності підстав для виплати позивачу пенсії без обмеження її максимального розміру.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ у розмірі 76% від відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного від 29.07.2021 у справі №120/4145/21-а, позовні вимоги задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.02.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без її обмеження максимальним розміром, з урахуванням уже виплачених сум.

На виконання вказаного рішення пенсійний орган з 01.02.2021 здійснив перерахунок пенсії позивача без її обмеження максимальним розміром із включенням надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (530,70 грн), яка перераховується у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму.

Так, розмір перерахованої пенсії позивача станом на 01.02.2021 склав 26 884,35 грн (а.с. 16).

В подальшому, 01.07.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб підвищився до 1854,00 грн, у зв`язку із чим відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача. За результатами перерахунку підвищився розмір надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що склав 556,20 грн.

Так, підсумковий розмір пенсії позивача (з надбавками) станом на 01.07.2021 склав 26 909,85 грн, втім з урахуванням максимального розміру пенсії сума до виплати склала 26 884,35 грн.

З наданих позивачем розрахунків видно, що з 01.07.2021 пенсія позивача збільшувалась за рахунок підвищення прожиткового мінімуму, втім щомісячно обмежувалась максимальним розміром.

16.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", якою установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

З 01.03.2022 відповідач здійснив індексацію пенсії позивача, внаслідок чого розмір пенсії збільшився на 2 946,01 грн, а її загальний розмір склав 30 616,36 грн. Проте відповідач і після проведення індексації обмежив пенсію максимальним розміром внаслідок чого фактична сума до виплати склала 26 884,35 грн.

В подальшому позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату його пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням виплачених сум.

Відповідач, в свою чергу, відмовив позивачу у здійсненні такої виплати.

Позивач не погоджується з діями пенсійного органу щодо не проведення індексації його пенсії з 01.02.2021, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Згідно з Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі Закон № 3668-VI), внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, на підставі Закону України від 24.12.2015 № 911-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а саме ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яку викладено в наступній редакції "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність" та доповнено реченням такого змісту "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абзац 6 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року (вказана вище справа № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016 є втрата чинності з 20.12.2016 норм частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ. Це, у свою чергу, виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, така норма вважається "відсутньою" у тексті Закону.

Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі Закон № 1774-VIІІ) передбачено, що відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, він набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Суд зазначає, що частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, втратила чинність з дня проголошення Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що в Законі № 2262-ХІІ була відсутньою норма ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Тобто починаючи з 2017 року стаття 43 Закону № 2262-ХІІ не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Отже, внесені Законом № 1774-VIІІ до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року"), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Наведений висновок узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17 та від 09.11.2020 у справі № 813/678/18.

Відтак, підстави для обмеження пенсії позивачу не узгоджуються із нормативним регулюванням спірних правовідносин.

Крім цього суд звертає увагу й на те, що принцип обов`язковості рішень Конституційного Суду України, та їх властивість "негативної нормотворчості" проявляється у недопустимості запровадження правового регулювання з тими самими недоліками.

Зокрема, Конституційний Суд України в п. 7 Рішення від 08.06.2016 № 4-рп/2016 висловлював правову позицію, якою зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені". Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Також Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом від 09.04.1992 № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Отже, підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами установленими для осіб, які втратили працездатність, не ґрунтуються на положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 06.12.2016 № 1774-VIII, оскільки аналогічні за суттю та змістом обмеження, передбачені ч. 7 ст. 43 Закону від 09.04.92 № 2262-XII, визнанні неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016.

Щодо періоду протягом якого відносно позивача застосовувалося вказане обмеження, суд зазначає наступне.

Основний розмір пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку із 01.02.2021 на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного від 29.07.2021 у справі №120/4145/21-а склав 26 884,35 грн (а.с. 16).

Згідно із розрахунку пенсії станом на 01.02.2021 підсумковий розмір пенсії позивача становить - 26 884,35 грн (з урахуванням 76% від відповідних сум грошового забезпечення, надбавки як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 530,70 грн).

Вказане свідчить про те, що пенсія позивача станом на 01.02.2021 не обмежувалась максимальним розміром.

Разом з тим, згідно із Згідно Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.07.2021 становив 1854,00 грн.

З огляду на підвищення прожиткового мінімуму з 01.07.2021 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача. Згідно із вказаного розрахунку (а.с. 16-17) підсумковий розмір пенсії позивача становить - 26 909,85 грн (з урахуванням 76% від відповідних сум грошового забезпечення, надбавки як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 556,20 грн), сума пенсії до виплати, з урахуванням максимального розміру становила 26 884,35 грн.

Вказане свідчить, що станом на 01.07.2021 розмір пенсії позивача був обмежений максимальним розміром, адже останньому було виплачено 26 884,35 грн, тоді як підсумковий розмір пенсії з доплатами і надбавками становив 26 909,85 грн.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2021 підвищився до 1934,00 грн, у зв`язку із чим позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.12.2021.

Згідно із вказаного розрахунку (а.с. 17) підсумковий розмір пенсії позивача становить - 26 933,85 грн (з урахуванням 76% від відповідних сум грошового забезпечення, надбавки як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 580,20 грн), сума пенсії до виплати, з урахуванням максимального розміру становила 26 884,35 грн.

Відтак, станом на 01.12.2021 розмір пенсії позивача був обмежений максимальним розміром, адже останньому було виплачено 26 884,35 грн, тоді як підсумковий розмір пенсії з доплатами і надбавками становив 26 933,85 грн.

Законом України "Про Державний бюджет на 2022 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність із 01.01.2022 по 30.06.2022 - 1934,00 грн.

Згідно із розрахунку пенсії станом на 01.03.2022 (а.с. 17) підсумковий розмір пенсії позивача становить - 30 616,36 грн (з урахуванням 76% від відповідних сум грошового забезпечення, надбавки як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 580,20 грн, індексації - 2946,01), сума пенсії до виплати, з урахуванням максимального розміру становила 26 884,35 грн.

З огляду на вищевикладене, суд встановив, що обмеження пенсії максимальним розміром відповідачем неправомірно застосовувалося за період з 01.07.2021 по 28.02.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, з метою ефективного та повного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження у період з 01.07.2021 по 28.02.2022 пенсії позивача максимальним розміром та зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за період з 01.07.2021 по 28.02.2022 із основним розміром 76% від відповідних сум грошового забезпечення, із включенням надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Щодо вимоги перерахувати та виплачувати проіндексовану пенсію без обмеження її граничним розміром починаючи з 01.02.2021, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі Постанова № 118) установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Як зазначалося, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, які передбачали обмеження пенсії максимальним розміром, визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У спірних правовідносинах наведене положення пункту 2 Постанови № 118 щодо підвищення пенсій з 01.03.2022 "у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом" суперечить приписам Закону № 2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, які є пріоритетними, а тому підлягають застосуванню відповідачем.

Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Аналогічна правова позиція була підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19.

При цьому, на думку суду, обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно з Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України.

Отже, аналізуючи наведені правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якої встановлене Законом № 2262-ХІІ.

Враховуючи протиправність дій відповідача щодо застосування з 01.03.2022 при виплаті пенсії позивача обмеження його максимальним розміром на підставі абзацу 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, суд вважає, що є достатні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2022 виплату пенсії з урахуванням індексації, встановленої відповідно до Постанови № 118, без обмеженням її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Стосовно вимоги позивача про не проведення індексації пенсії з 01.02.2021, то така не підлягає задоволенню, оскільки індексування пенсій відбулось саме з 01.03.2022, а з 01.02.2021 підсумковий розмір пенсії позивача збільшувався за рахунок підвищення прожиткового мінімуму у відповідності до законів про Державний бюджет за відповідний календарний рік в частині доплати позивачу як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Щодо покликання позивача на постанову від 17 липня 2003 р. № 1078, то суд вважає їх помилковими, оскільки в силу положень п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з лютого 2021 по лютий 2022 індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачених законом підстав для індексації пенсії у цей період немає.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову частково.

Вирішуючи питання щодо судового збору у справі, суд зазначає, що відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від його сплати. Відтак позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався, а тому, керуючись положенням статті 139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору не підлягають розподілу.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром у період з 01.07.2021 по 28.02.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.07.2021 по 28.02.2022 із основним розміром 76% від відповідних сум грошового забезпечення, із включенням надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка перераховується у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.03.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2022 із основним розміром 76% від відповідних сум грошового забезпечення, із включенням надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка перераховується у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іден. код - НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100 м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ-13322403).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна