Справа № 990/124/22
Суддя: Желєзний Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 листопада 2022 року

м. Київ

Справа № 990/124/22

Провадження № 11-117заі22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Желєзного І. В.,

суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Князєва В. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву судді Великої Палати Верховного Суду Гудими Дмитра Анатолійовича про самовідвід від участі у розгляді справи № 990/124/22 за позовом ОСОБА_1 до Етичної ради про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою Етичної ради на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2022 року,

УСТАНОВИЛА:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Етичної ради, у якому просила:

- визнати протиправним рішення Етичної ради від 23 червня 2022 року № 15 «Про невідповідність кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої ради правосуддя» та скасувати його;

- зобов`язати Етичну раду переглянути рішення від 23 червня 2022 року № 15 «Про невідповідність кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої ради правосуддя».

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2022 року в цій справі позовну заяву передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Не погодившись із цією ухвалою, Етична рада звернулася з апеляційною скаргою до Великої Палати Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 05 жовтня 2022 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2022 року та витребувала із цього суду матеріали справи № 990/124/22.

Ухвалою від 20 жовтня 2022 року відмовлено Етичній раді в задоволенні клопотання про розгляд справи за участю її представника, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників.

10 листопада 2022 року суддя Великої Палати Верховного Суду Гудима Д. А. подав заяву про самовідвід від участі в розгляді цієї справи. На обґрунтування заяви зазначив, що 01 листопада 2022 року Етична рада ухвалила рішення № 45 «Про затвердження списку кандидатів, рекомендованих для обрання з'їздом суддів України на посаду члена Вищої ради правосуддя». Цим рішенням Етична рада затвердила список кандидатів, рекомендованих для обрання з'їздом суддів України на посаду члена Вищої ради правосуддя. Одним із таких кандидатів є Гудима Д. А. , а тому до проведення з'їзду суддів України з боку стороннього спостерігача можуть бути сумніви у його неупередженості або об`єктивності під час розгляду справи № 990/124/22 як особи, яка отримала рекомендацію Етичної ради і має службовий інтерес у реалізації цієї рекомендації на з`їзді суддів України. Вважає, що вказані підстави унеможливлюють його участь у розгляді цієї справи і він підлягає самовідводу відповідно до вимог статей 36 та 39 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно із частиною першою статті 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Велика Палата Верховного Суду перевірила доводи заяви судді Великої Палати Верховного Суду Гудими Д. А. про самовідвід та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) свідчить, що при об'єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

У рішенні від 9 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об'єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Наведені суддею Великої Палати Верховного Суду Гудимою Д. А. обставини щодо наявності підстав для самовідводу судді, передбачених пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України, не дають підстав для висновку про упередженість, його зацікавленість у певному рішенні у цій справі чи про необ'єктивне ставлення до учасників справи.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення заяви судді Гудими Д. А. про самовідвід від участі в розгляді справи № 990/124/22.

Керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні заяви судді Великої Палати Верховного Суду Гудими Дмитра Анатолійовича про самовідвід від участі у розгляді справи № 990/124/22 за позовом ОСОБА_1 до Етичної ради про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний
Судді: В. В. Британчук Г. Р. Крет
Ю. Л. Власов Л. М. Лобойко
І. В. Григор`єва К. М. Пільков
М. І. Гриців О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна В. М. Сімоненко
О. С. Золотніков І. В. Ткач
Л. Й. Катеринчук С. П. Штелик
В. С. Князєв