Справа № 380/11021/22
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним і скасування рішення ,-

В С Т А Н О В И В:
До Львівського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 (далі- позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_2 Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі - відповідач) про скасування рішення від 29.07.2022 року № 1 про відмову в перетинанні державного кордону.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у перетині державного кордону на виїзд з України. Позивач вважає вказане рішення незаконним, оскільки він зарахований на навчання, яке розпочинає з 01 жовтня 2022 року, для студента учасника мовного підготовчого курсу, який відбудеться перед початком навчання в Міжнародному Університеті Логістики і Транспорту у Вроцлаві. Згідно з абз.2 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (вх. № 52839 від 12.08.2022 року), в якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Станом на час виникнення спірних відносин у цій справі в Україні діяв воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян на вільне залишення території України обмежувалось законодавством. Водночас законом передбачена і відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, яка надається військовозобов`язаним, зокрема, здобувачам вищої освіти. При цьому така особа при перетині державного кордону на виїзд з України на виїзд з України в пункті пропуску повинна надати, крім паспортних документів, документи, які підтверджують її право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. З огляду на копію військового облікового документу (Посвідчення про приписку до призовної дільниці № НОМЕР_4 від 31.01.2018) позивача з приводу якої зазначають, що така містить відмітку про взяття на військовий облік 31.01.2018, містить запис, що має право на відстрочку за п.9 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Стосовно довідки для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти № 2/57 від 12.07.2022 року відповідач зазначає, що копія такої до позовної заяви не додана. Також вказує, що в посвідченні про приписку до призовної дільниці № Х/2001-3 від 31.01.2018 відсутня відмітка про зняття з військового обліку, як це передбачено абзацом 3 пункту 1 частини 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що свідчить про неузгодженість цих двох документів. Поряд з цим відсутня відмітка про зняття з військового обліку, як це передбачено абзацом 4 пункту 2 частини 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відтак, надані позивачем документи не дали не дали змогу прийняти рішення про надання дозволу не перетин кордону позивачем.

Крім того представник відповідача також зазначає, що з огляду на додані до позовної заяви копії документів, слід констатувати, що з моменту введення в Україні воєнного стану 24.02.2022 позивач в Міжнародному університеті логістики і транспорту у Вроцлаві не навчався, оскільки, документи надані з зазначеного навчального закладу вказують, що навчання розпочнеться тільки з 01.10.2022. Довідка для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистенти- стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти № 2/57 від 12.07.2022 року, якою не заперечується щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном, тобто продовжене навчання яке ще фактично не розпочиналося.

28 вересня 2022 року представник позивача подав відповідь на відзив та документи до нього (вх. № 61842).

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 17 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін та роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Стосовно клопотання позивача, яке зазначене у прохальній частині позовної заяви, про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Аналіз наведених норм права вказує, що будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, за винятком справ, зазначених у частині четвертій статті 257 КАС України. При цьому, вирішуючи питання про те, за правилами якого провадження (спрощеного чи загального) здійснюватиметься розгляд конкретної справи, суд має враховувати вимоги частини третьої статті 257 КАС України.

Частиною четвертою статті 257 КАС України визначено перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ця адміністративна справа, зважаючи на предмет спору, не входить до переліку справ, який визначений частиною четвертою статті 12 та частиною четвертою статті 257 КАС України, а тому може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачем не наведено жодних конкретних мотивів, обґрунтувань та підстав, в чому полягає складність справи та є необхідність проведення судового засідання з повідомленням сторін, та розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку із чим не підлягає задоволенню.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Згідно паспорта та довідки про реєстрацію місця проживання особи, судом встановлено що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України та зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до посвідчення про прописку до призовної дільниці № НОМЕР_4 , вбачається, що ОСОБА_1 взятий на військовий облік з 31 січня 2018 року. У графі рішення призовної комісії вказано наступне: «Відстрочка за ст. 17 п. 8 ЗУ до 30 червня 2022 року. Пр.6 30.10.2019. Дійсна до 01.10.2022.» У наступній графі зазначено: «Має право на відстрочення за ст. 17 п. 9 ЗУ ВО І ВС до 01 листопада 2022 року.»

Згідно довідки про прийняття іноземця на денне навчання (частковий переклад з польської мови на українську) DWZ/0066/2022 від 07 червня 2022 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Дніпропетровськ, є громадянином України, документ що підтверджує особу паспорт НОМЕР_5 виданий в 1215, Україна, був прийнятий в період від 01.10.2022 року до 30.09.2024 року на денне навчання другого ступеня, за напрямом «Логістика» на платній основі на 1 курс навчання. Навчання за денною формою розпочинається/розпочалося 01.10.2022 року.

Згідно довідки університету, що приймає засвідчення внесення іноземцями до списку учасників підготовчого курсу з польської мови, (переклад з польської мови на українську) DWZ. 0068/2022 від 07 червня 2022 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Дніпропетровськ, є громадянином України, документ що підтверджує особу № паспорт НОМЕР_5 , у зв`язку з зарахуванням на навчання, яке розпочинається 01.10.2022 року, студент є учасником мовного підготовчого курсу, який відбувається перед початком навчання в Міжнародному Університеті Логістики і Транспорту у Вроцлаві. Присутність студента на курсі є обов`язковою.

Також до матеріалів справи долучено підтвердження резервування місця в гуртожитку та копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 .

Відповідно до довідки від 12.07.2022 №2/57 для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистенти стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти, видана призовнику ОСОБА_1 в тому, що він відповідно до ст.17 п.9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», має право на відстрочку від призову на строкову військову службу. Заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає.

29 липня 2022 р. позивач прибув до міжнародного пункту пропуску "Мостиська" з метою здійснити перетинання державного кордону на виїзд з України у напрямку Республіки Польща.

З метою підтвердження підстав для перетинання державного кордону України позивач надав такі документи:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , виданий 15.10.2019 року;

- оригінал посвідчення про приписку до призовної дільниці № X/2001- 3 від 31.01.2018 року;

- оригінал довідки для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти асистенти стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти № 2/57 від 12.07.2022 року;

- оригінал та нотаріально засвідчений переклад Довідки про прийняття іноземця на денне навчання № DWZ/0066/2022 від 07.06.2022 року;

- оригінал та нотаріально засвідчений переклад довідки університету, що приймає засвідчення внесення іноземця до списку учасників підготовчого курсу № DWZ.І.0068/2022 від 07.06.2022 року;

- оригінал та нотаріально засвідчений переклад листа Міжнародного університету логістики і транспорту у Вроцлаві №DWZ.I.0079/2022 від 13.06.2022;

- оригінал банківської квитанції б/н від 02.06.2022 року;

- оригінал банківської квитанції б/н від 19.05.2022 року.

Однак, інспектором прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » майстер сержантом ОСОБА_3 , прийнято рішення від 29 липня 2022 р. про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-ти річного віку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно вказаного рішення у зв`язку із Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадянина України ОСОБА_1 , тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону згідно ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Правила перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ №57 (із змінами №264 від 03.05.2022 року) від 27.01.1995, так як вищезазначений громадянин не зміг надати на паспортний контроль документи, які б надавали право перетинати кордон на виїзд з України.

Позивач не погоджується з рішенням про відмову у перетинанні державного кордону України, оскільки вважає, що має право на перетин державного кордону України під час воєнного стану.

Незгода позивача з вказаним рішенням зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне відзначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до абзацу першого статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 64 Конституції України визначено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України від 05 листопада 2009 року № 1710-VI «Про прикордонний контроль» (далі Закон № 1710).

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону № 1710 прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Відповідно до абзацу першого частини 3 статті 6 Закону № 1710 пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем (частина 4 статті 6 Закону № 1710).

Частиною 1 статті 14 Закону № 1710 передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 року за № 133/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (пункт 1).

Указом Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022 воєнний стан в Україні продовжується з 05:30 год 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (зокрема, Державній прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389, станом на момент спірних правовідносин).

Статтями 1, 2 Закону № 389 передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 Закону № 389 встановлено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно з пунктом 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1455 (в редакції станом на час виникнення спірних відносин), перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до визначень, які наведені у статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543):

- мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України, інші військові формування), сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Пунктами 2 та 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 року №57 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Відповідно до п.2-6 зазначених Правил у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Статтею 22 Закону № 3543 визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Разом з цим статтею 23 Закону № 3543 передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, згідно з абзацом другим частини третьої цієї статті призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Аналіз наведених норм права (чинних на момент прийняття спірного рішення) дає підстави дійти висновку, що військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації мають право на перетин державного кордону в умовах воєнного стану.

Згідно довідки про прийняття іноземця на денне навчання (частковий переклад з польської мови на українську) DWZ/0066/2022 від 07 червня 2022 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Дніпропетровськ, є громадянином України, документ що підтверджує особу паспорт НОМЕР_5 виданий в 1215, Україна, був прийнятий в період від 01.10.2022 року до 30.09.2024 року на денне навчання другого ступеня, за напрямом «Логістика» на платній основі на 1 курс навчання. Навчання за денною формою розпочинається/розпочалося 01.10.2022 року.

Згідно довідки університету, що приймає засвідчення внесення іноземцями до списку учасників підготовчого курсу з польської мови, (переклад з польської мови на українську) DWZ. 0068/2022 від 07 червня 2022 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Дніпропетровськ, є громадянином України, документ що підтверджує особу № паспорт НОМЕР_5 , у зв`язку з зарахуванням на навчання, яке розпочинається 01.10.2022 року, студент є учасником мовного підготовчого курсу, який відбувається перед початком навчання в Міжнародному Університеті Логістики і Транспорту у Вроцлаві. Присутність студента на курсі є обов`язковою.

Крім того, відповідно до довідки від 12.07.2022 №2/57 для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистенти стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти, видана призовнику ОСОБА_1 в тому, що він відповідно до ст.17 п.9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», має право на відстрочку від призову на строкову військову службу. Заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає.

Наведене дає підстави для висновку про те, що позивач, у відповідності до статті 23 Закону № 3543-XII, станом на час спроби перетину державного кордону (29.07.2022) не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Відтак, з огляду на встановлені обставини, суд приходить до переконання, що позивач прибувши до міжнародного пункту пропуску через державний кордон України «Мостиська» 29.07.2022 року мав право на перетин державного кордону України як особа.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 14 Закону №1710-VI рішення уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону про відмову громадянину у праві перетину кордону в кожному випадку повинно бути обґрунтованим, із зазначенням конкретних причин відмови.

Водночас, відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано конкретних документів, які повинні були бути подані позивачем для виїзду за кордон, однак не подані.

При цьому суд наголошує, що можливість підтвердження позивачем наявності права на перетин кордону України прямо залежить від чіткого визначення відповідачем конкретного та вичерпного переліку необхідних для цього документів, чого зроблено не було.

Крім того суд констатує наступне: Відповідно до листа Адміністрації Державної прикордонної служби від 17.03.2022 №23-6855/0/6-22 вих, обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану на виїзд за межі території України не застосовуються до громадян України чоловіків віком від 18 до 60 років, які є здобувачами фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти (студенти, слухачі). Підтверджуючими документами можуть бути: довідки про відстрочку, видані військкоматами про тимчасову непридатність (від 1 до 6 місяців) до військової служби.

Судом встановлено, що 29 липня 2022 р. позивач прибув до міжнародного пункту пропуску "Мостиська" з метою здійснити перетинання державного кордону на виїзд з України у напрямку Республіки Польща.

З метою підтвердження підстав для перетинання державного кордону України позивач надав такі документи:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , виданий 15.10.2019 року;

- оригінал посвідчення про приписку до призовної дільниці № X/2001- 3 від 31.01.2018 року;

- оригінал довідки для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти асистенти стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти № 2/57 від 12.07.2022 року;

- оригінал та нотаріально засвідчений переклад Довідки про прийняття іноземця на денне навчання № DWZ/0066/2022 від 07.06.2022 року;

- оригінал та нотаріально засвідчений переклад довідки університету, що приймає засвідчення внесення іноземця до списку учасників підготовчого курсу № DWZ.І.0068/2022 від 07.06.2022 року;

- оригінал та нотаріально засвідчений переклад листа Міжнародного університету логістики і транспорту у Вроцлаві №DWZ.I.0079/2022 від 13.06.2022;

- оригінал банківської квитанції б/н від 02.06.2022 року;

- оригінал банківської квитанції б/н від 19.05.2022 року.

В контексті спірних правовідносин Уряд реалізував згадані повноваження шляхом неодноразового внесення змін в Правила № 57 (в період з 24.02.2022 по 11.08.2022 зміни вносилися вісім разів), визначивши переліки додаткових документів, які у разі введення на території України воєнного стану необхідні певним категоріям військовозобов`язаних громадян для перетину державного кордону. Станом на дату прийняття оскарженого рішення Правила №57 передбачали процедуру перетинання державного кордону в умовах воєнного стану для 18 категорій осіб за умови наявності відповідних документів. В пункті 2-6 Правил №57 вказано, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, проте ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Адміністрація Державної прикордонної служби України в розпорядженні щодо порядку організації виїзду за кордон на період дії правового режиму воєнного стану від 17.03.2022 р. №23-6855/0/6-22-Вих роз`яснила, що обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років не застосовуються до здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти (студенти, слухачі). Підтверджуючими документами для цієї категорії осіб можуть бути довідки про відстрочку, видані військкоматами.

Таке правове регулювання спірних правовідносин тяжко назвати чітким. Разом з тим, Законом №3857-XII передбачена можливість оскаржити рішення про обмеження права на виїзд з України в суді, а відповідно до встановлених процесуальним законодавством правил такі спори віднесено до судів адміністративної юрисдикції, де обов`язок доказування правомірності власного рішення покладено на суб`єкта владних повноважень. Отже, таке правове регулювання спірних правовідносин передбачає достатні засоби юридичного захисту проти свавільного застосування закону.

Отже, станом на 29.07.2022 законодавство України передбачало можливість обмеження свободи пересування, в тому числі шляхом тимчасового обмеження військовозобов`язаного у праві виїзду з України, а також визначало категорії осіб, на яких такі обмеження не поширюються. Суд вважає, що описане вище роз`яснення вищого органу військового командування в сфері захисту державного кордону щодо правил виїзду за кордон студентів, які навчаються за кордоном, було доречним та своєчасним, оскільки сприяло забезпеченню передбачуваності законодавства, що регламентує перетинання державного кордону України, та, відповідно, забезпечувало дотримання вимог такого важливого елемента верховенства права як юридична визначеність.

Рішення відповідача про тимчасове обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду з України обґрунтоване тим, що він не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон. Оцінюючи це обґрунтування, суд керується такими мотивами:

суд визнає загальновідомою обставиною усталену практику закладів вищої освіти як в Україні, так і за кордоном, яка полягає у запровадженні для студентів-іноземців перед першим навчальним семестром підготовчих мовних курсів (т.зв. «нульовий» семестр).

Згідно довідки про прийняття іноземця на денне навчання (частковий переклад з польської мови на українську) DWZ/0066/2022 від 07 червня 2022 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Дніпропетровськ, є громадянином України, документ що підтверджує особу паспорт НОМЕР_5 виданий в 1215, Україна, був прийнятий в період від 01.10.2022 року до 30.09.2024 року на денне навчання другого ступеня, за напрямом «Логістика» на платній основі на 1 курс навчання. Навчання за денною формою розпочинається/розпочалося 01.10.2022 року.

Згідно довідки університету, що приймає засвідчення внесення іноземцями до списку учасників підготовчого курсу з польської мови, (переклад з польської мови на українську) DWZ. 0068/2022 від 07 червня 2022 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Дніпропетровськ, є громадянином України, документ що підтверджує особу № паспорт НОМЕР_5 , у зв`язку з зарахуванням на навчання, яке розпочинається 01.10.2022 року, студент є учасником мовного підготовчого курсу, який відбувається перед початком навчання в Міжнародному Університеті Логістики і Транспорту у Вроцлаві. Присутність студента на курсі є обов`язковою

Ці документи, на переконання суду, додатково підтверджують мету поїздки позивача на навчання, що відбувається іноземною мовою, та не можуть бути підставою для відмови у визнанні заявленої ним мети поїздки.

Відповідач не навів нормативного обґрунтування того, що перетин студентами державного кордону може здійснюватися виключно у зв`язку із «продовженням» навчання.

Міжнародним університетом логістики і транспорту у Вроцлаві 13.09.2022 було видано студентський квиток на ім`я позивача, який дійсний до 31.03.2023.

Суд оцінив надані позивачем до прикордонного контролю документи та визнає їх належними та достатніми для доведення обставини, на яку посилається позивач, а саме ОСОБА_1 станом на дату прийняття оскарженого рішення є студентом, що прийнятий на стаціонарне навчання (магістерський курс) у Міжнародний університет логістики і транспорту у Вроцлаві (Республіка Польща) та прямує в Республіку Польща до місця навчання. Водночас рішення відповідача, з огляду на наведені в ньому надумані мотиви, є нерозумним та необґрунтованим, що свідчить про його протиправність.

Оцінюючи інші аргументи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву (щодо необхідності зняття позивача з військового обліку у зв`язку із виїздом з України, неналежне оформлення документів про військовий облік тощо) суд керується такими мотивами:

усталені підходи касаційного суду щодо оцінки судами наданих суб`єктом владних повноважень доказів на предмет їх належності (напр. постанова Палати КАС ВС від 17.12.2018 в справі №509/4156/15-а) такі - адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були винайдені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.

Суд враховує, що оскаржене рішення від 29.07.2022 в мотивувальній частині не містить будь-яких зауважень щодо форми та/змісту наданих до прикордонного контролю облікових документів ОСОБА_1 як військовозобов`язаного, тому викладені у відзиві аргументи представника відповідача щодо неналежного оформлення документів військового обліку позивача для виїзду на навчання за кордон суд відхиляє як такі, що не входять в предмет доказування у цій справі.

Разом з тим, оцінка судом змісту та підстав видачі цих документів важлива для висновку суду щодо дотримання при прийнятті оскарженого рішення від 29.07.2022 критерію «необхідність у демократичному суспільстві», тобто чи було оскаржене втручання в права позивача пропорційним до заявленої відповідачем легітимної мети.

Обмеження виїзду за кордон для військовозобов`язаних у зв`язку із запровадженням воєнного стану та проведенням загальної мобілізації запроваджуються з метою забезпечення виконання ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Обов`язки військовозобов`язаних на період загальної мобілізації визначає спеціальний закон Закон №3543. Відповідно до статті 22 Закону №3543-XII громадяни в період мобілізації зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, визначення їх призначення на особливий період. Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки. В статті 23 Закону №3543-XII перелічено категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, в т.ч. здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Суд враховує, що ОСОБА_1 як військовозобов`язаний перебуває на обліку у Центрально ІНФОРМАЦІЯ_6 року, який прийняв рішення про те, що позивач має право на відстрочку від призову під час мобілізації, про що вніс запис відповідного змісту в посвідчення військовозобов`язаного, а також видав позивачу довідку «для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти» про те, що він має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном не має. Проте посадова особа органу державного прикордонного контролю без будь-яких пояснень проігнорувала це рішення уповноваженої законом посадової особи за місцем обліку військовозобов`язаного та прийняла рішення про тимчасове обмеження позивача в праві виїзду з України.

Враховуючи наведені мотиви суд дійшов висновку, що оскаржене рішення є протиправним та підлягає скасуванню, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Суд на підставі встановлених статтею 139 КАС України правил розподілу судових витрат стягує понесені позивачем витрати на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування рішення - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-ти річного віку, прийняте 29.07.2022 інспектором прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » майстер сержантом ОСОБА_3 , як уповноваженою особою підрозділу охорони державного кордону щодо громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на сплату судового збору в сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна