Справа № 140/1687/22
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 140/1687/22

адміністративне провадження № К/990/30356/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 у справі №140/1687/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» до Головного управління ДПС у Волинській області та Головного управління Державної казначейської служби у Волинській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Головного управління щодо не внесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ за квітень 2020 року в розмірі 992208 грн; зобов`язати відповідача внести до Реєстру заяв необхідні дані щодо відшкодування ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ» суми ПДВ за квітень 2020 року у розмірі 992 208 грн; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь позивача відшкодування шкоди заподіяної протиправною бездіяльністю Головного управління Волинській області у розмірі 6000 грн; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ» пеню за затримку у відшкодуванні ПДВ, а також пеню за затримку у внесені відомостей про судове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 у справі №140/16889/20, яке набрало законної сили, до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ у загальному розмірі 144622,42 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління, яка полягає в не внесенні до Реєстру заяв даних щодо узгодженої суми 992208 грн бюджетного відшкодування ТОВ, згідно податкової декларації з ПДВ за квітень 2021 року №. Зобов`язано Головне управління ДПС у Волинській області внести до Реєстру заяв дані щодо узгодженої суми 992208 грн бюджетного відшкодування ПДВ згідно податкової декларації з ПДВ за квітень 2021 року № на користь ТОВ«ФОРЕСТ-ОВ». Стягнуто з Головного управління ДПС у Волинській області на користь ТОВ шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю контролюючого органу, у розмірі 6000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 4962,00 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишено без задоволення, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» задоволено частково. Скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» пені на суму невиплаченої бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та розподілу судових витрат та прийнято постанову, якою позов в цій частині задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» пеню у розмірі 43174,50 грн. на суму невиплаченої бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за період з 27.07.2021 по 20.01.2022 по декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року. В решті позову в цій частині відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у вигляді судового збору за подання позову у сумі 5609,61 грн. В решті рішення Волинського окружного адміністративного суду 12.04.2022 залишено без змін. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ-ОВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2481,00 грн.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 у справі №140/1687/22.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Касаційну скаргу подано втретє, раніше подані касаційні скарги повернуто ухвалами Верховного Суду від 21.09.2022, від 18.10.2022. Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду щодо застосування пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 12.02.2019 у справі №826/7380/15, від 25.07.2022 у справі №813/1755/16, від 21.06.2022 у справі №820/4820/16, від 12.01.2022 у справі №812/986/16, від 27.09.2022 у справі №826/7041/16.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Скаржником не доведено подібність правовідносин у справах, аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведених скаржником судових рішеннях суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанову Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки.

Також скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування зворотної дії у часі статті 114 Податкового кодексу України.

Верховний Суд зауважує, що у разі оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України обов`язковим є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Водночас у поданій касаційній скарзі скаржником не зазначено, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм Податкового кодексу України, формального висловлення незгоди з наданою судом правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням заявленої підстави касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Податковим органом не враховані роз`яснення Верховного Суду щодо того, як мають бути викладені підстави касаційного оскарження, наведені в ухвалах по даній справі. Повторно подана касаційна скарга не усуває встановлених недоліків.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 у справі №140/1687/22 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва