Справа № 300/1898/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 300/1898/22 пров. № А/857/9822/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Могила А.Б.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 06 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ) щодо незарахування йому у повному обсязі страхового стажу за період роботи з 28 липня 2008 року по 07 липня 2015 року у ВАТ «Долинське АТП 12627» та зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 19 червня 2015 року перерахунок та виплату пенсії з урахування страхового стажу з розрахунку мінімального страхового внеску за кожен місяць роботи у період роботи з 28 липня 2008 року по 07 липня 2015 року у ВАТ «Долинське АТП 12627».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі № 300/1898/22, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо зарахування у повному обсязі позивачу періоду роботи у ВАТ «Долинське АТП 12627» з 28 липня 2008 року по 07 липня 2015 року до його страхового стажу. Зобов`язано відповідача зарахувати у повному обсязі ОСОБА_1 період роботи у ВАТ «Долинське АТП 12627» з 28 липня 2008 року по 07 липня 2015 року та здійснити з 26 березня 2018 року перерахунок пенсії позивача з урахуванням набутого стажу у ВАТ «Долинське АТП 12627» за період з 28 липня 2008 року по 07 липня 2015 року та заробітної плати, з якої йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах, а також здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позову відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на повне включення спірного періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник. Обґрунтовуючи правомірність незарахування у повному обсязі до страхового стажу позивача періоду його роботи у ВАТ «Долинське АТП 12627» (з 28 липня 2008 року по 07 липня 2015 року) з огляду на сплату страхових внесків у розмірі меншому від мінімальних страхових внесків, відповідач покладає відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати у належному розмірі страхових внесків на позивача, тим самим, позбавляючи його соціальної захищеності, що є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано правову оцінку всім суттєвим обставинам справи, не в повній мірі досліджено докази у цій справі, що стало причиною порушення норм матеріального права.

Вважає, що підстав для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача немає, оскільки такий не підтверджений сплатою внесків до Пенсійного фонду, тобто без щомісячної сплати страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 19 червня 2015 року отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

26 березня 2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою про перехід на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За результатом розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 з 26 березня 2018 року було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, період роботи позивача у ВАТ «Долинське АТП 12627» з 28 липня 2008 року по 07 липня 2015 року відповідачем розраховано у днях за даними персоніфікованого обліку.

На звернення позивача відповідач листом від 17 січня 2022 року №259-9783/Ф-02/8-0900/22 повідомив, що спірний період його роботи вираховано у днях за даними персоніфікованого обліку, а не за записами трудової книжки, оскільки ВАТ «Долинське АТП 12627» нараховувало заробітну плату у сумі, меншій ніж мінімальна заробітна плата, а тому страхові внески сплачено у сумі, меншій від мінімального страхового внеску.

Вважаючи, що такими діями порушено його законні права та інтереси щодо належного пенсійного забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційним судом встановлено, що спір у даній справі стосується незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 28 липня 2008 року по 07 липня 2015 року у ВАТ «Долинське АТП 12627».

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з трудової книжки позивача, наказом від 28 липня 2008 року № 34-к ОСОБА_1 з 28 липня 2008 року прийнятий на роботу у ВАТ «Долинське АТП 12627» на посаду водія автобуса та звільнений з роботи у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності 07 липня 2015 року наказом від 07 липня 2015 року № 19-к.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частинами 2 та 3 статті 24 цього ж Закону передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

Згідно з пунктами 2-4 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, в тому числі і в письмовій формі, вимагати сплату страхових внесків, у тому числі в судовому порядку, отримувати безоплатно відомості, внесені до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З матеріалів справи слідує, що позивачу 19 червня 2015 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників. При призначенні пенсії страховий стаж позивача становив 31 рік 3 місяці, у тому числі пільговий - 13 років 9 місяців.

Окрім того, відповідно до матеріалів справи страховий стаж позивача у ВАТ «Долинське АТП 12627» з 28 липня 2008 року по 07 липня 2015 року вираховано у днях згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, оскільки у спірний період роботи ВАТ «Долинське АТП 12627» нараховувало йому заробітну плату у сумі меншій, ніж мінімальна заробітна плата, а отже страхові внески сплачено у сумі, меншій від мінімального страхового внеску.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески та інші відомості подається до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Статтею 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом.

Попри те, відповідно до Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №7-6 від 10 червня 2004 року, Порядку подання та формування страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 05 листопада 2009 року № 26-1, Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-2 від 08 жовтня 2010 року, Порядку подання та формування страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №25-2 від 03 грудня 2013 року, було встановлено обов`язковий порядок, строки та підстави формування та подання звітності на застрахованих осіб, що використовується в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, слід погодитись з твердженням апелянта про те, що підстав для зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду немає, оскільки у спірний період страхові внески сплачено у сумі, меншій від мінімального страхового внеску з огляду на отримання ним у ВАТ «Долинське АТП 12627» заробітку у сумі меншій, ніж мінімальна заробітна плата.

Частиною 1 статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі № 300/1898/22 скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос