Справа № 140/6639/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/6639/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 26.09.2022 №327744 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.09.2022 начальник відділу державного нагляду у Волинській області Державної служби України із безпеки на транспорті виніс постанову №327744 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф за те, що 12.09.2022 на 6 км автомобільної дороги Р-14 «Луцьк»-«Дольськ», під час здійснення регулярних перевезень пасажирів по маршруту «Луцьк»-«Вараш» допущено відсутність документів, перелік яких визначений статтею ст. 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: витяг із дозволу, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду. Крім того, в автобусі було встановлено два трафарети на вітровому склі та збоку за боковим склом, чим порушено абз.3 ПКМ України №176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту».

Зазначені обставини викладені у акті №333241 від 12.09.2022.

З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що 12.09.2022 на 6 км а/д Р-14 «Луцьк - Дольськ» посадовою особою Укртрансбезпеки Чапалою А.О. на підставі направлення на рейдову перевірку №013456 від 09.09.2022 та тижневого графіка перевірки було здійснено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо ОСОБА_1 , ТЗ Fiat Iveco 3510, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На транспортному засобі було розміщено передній та боковий трафарети із зазначенням маршруту руху.

Представник відповідача вказала, що під час проведення рейдової перевірки, перевізник (він же водій) ОСОБА_1 надав для перевірки посвідчення водія, тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_2 та зазначив, що виконує нерегулярні перевезення пасажирів за маршрутом «Вараш-Вараш».

На виконання вимог Порядку №1567, Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області листом від 15.09.2022 №30029/22/24-22 повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, що підтверджується чеком 972.

На вимогу ОСОБА_1 справа розглянута в його присутності 26.09.2022 (що підтверджується підписом перевізника на листі від 15.09.2022 №30029/22/24-22). Перевізник надав письмові пояснення, якими долучив до матеріалів справи копію договору ОСОБА_1 із замовником транспортних послуг, розрахункової квитанції №110671.

Відповідно до пункту 51 Порядку №176, нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

Відповідно до пункту 60 Порядку №176, передній трафарет автобуса містить напис червоною фарбою «Нерегулярне перевезення» на білому фоні.

Відповідно до пункту 53 Порядку №176, у разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється:

- здійснення перевезень одним автомобільним перевізником або одним транспортним засобом за одним маршрутом, або між тими самими пунктами більш як два рази на тиждень;

- організація (зокрема шляхом пропонування фізичним особам проїзду самостійно або за допомогою інших осіб чи засобів масової інформації) та здійснення перевезення за заздалегідь визначеними напрямками, надання послуг з перевезення автобусом за заздалегідь визначеним маршрутом, між визначеними кінцевими пунктами, з установленими часом відправлення, прибуття і вартістю проїзду;

- встановлення та стягнення плати за проїзд з окремих пасажирів;

- самовільне (не передбачене умовами договору) визначення початкових, проміжних і кінцевих пунктів перевезення;

- здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням.

У разі порушення зазначених вимог перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватись відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень.

Представник відповідача зазначила, що посадовою особою Укртрансбезпеки зафіксовано факт обладнання ТЗ Fiat Iveco 3510, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переднім та боковими трафаретами із зазначенням маршруту руху. Хоча, за умови виконання нерегулярних перевезень, ТЗ мав би бути обладнаним одним переднім трафаретом із написом «нерегулярні перевезення».

Таким чином, перевірений транспортний засіб за зовнішніми ознаками був обладнаний відповідно до вимог, які визначені для регулярних перевезень. Водночас не було жодних зовнішніх ознак, які б свідчили про виконання позивачем нерегулярних перевезень пасажирів.

Крім того, відповідно до договору від 30.07.2022 визначено, що нерегулярне перевезення повинно здійснюватись за маршрутом «Вараш - Вараш» із визначеними проміжними пунктами. Тобто, пасажири мали б вирушити із м. Вараш до м. Луцьк та повернутись назад у Вараш. Проте, на момент перевірки в салоні ТЗ перебували 2 пасажири, які рухались за маршрутом «Луцьк - Вараш», що зафіксовано в акті №333241. Тобто початковою точкою руху в цьому випадку було м. Луцьк (за умовами договору мав бути м. Вараш).

У разі порушення вимог пункту 53 Порядку №176 перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватись відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень.

Таким чином, порушення вимог Порядку №176 щодо надання послуг нерегулярних перевезень зафіксовані та підтверджуються рядом доказів.

Водночас, договір від 30.07.2022 з огляду на невиконання його умов є підтвердженням лише намірів позивача надати ОСОБА_2 послуг із нерегулярного перевезення у відповідну дату та час за відповідним маршрутами.

Отже, перевезення 12.09.2022 не вважається нерегулярним і повинно здійснюватись відповідно до вимог, які встановлені до регулярних перевезень.

Представник відповідача вважає, що керівник Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області дійшов до правомірного висновку, що перевізником ОСОБА_1 допущено порушення статті 39 Закону №2344-ІІІ. Просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2022 відповідачем на підставі направлення на рейдову перевірку №013456 від 09.09.2022 та щотижневого графіку (а.с.27-28) на 6 км автомобільної дороги Р-14 було проведено рейдову перевірку автомобіля Fiat Iveco 3510, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт №333241 від 12.09.2022 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.29).

У вказаному акті міститься інформація, що на момент проведення перевірки відсутні документи, визначені статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: витяг з дозволу, схема маршруту, розклад руху, таблиці вартості проїзду, що є порушенням статті 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до договору від 30.07.2022 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо обласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах, ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) в особі Пилипюка С.В., що діє на підставі Витягу з державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, зобов`язується за плату здійснити перевезення організованої ФОП ОСОБА_2 (Замовник) групи пасажирів та їх багажу, список яких наведено в Інформаційному листі щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів, а Замовник зобов`язується сплатити за таке перевезення Перевізникові встановлену цим Договором плату у розмірі (шістсот гривень) (а.с.32).

Пунктом 2.3. вказаного договору передбачено маршрут руху: початковий пункт маршруту Вараш; кінцевий пункт маршруту Вараш.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті 26.09.2022 винесено постанову про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу №327744 за порушення (відсутні документи, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»), відповідальність за яке передбачена абз. 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у розмірі 17000,00 грн. (а.с.34).

Позивач не погоджуючись з діями відповідача щодо складання, оформлення та підписання акту №333241 від 12.09.2022 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26.09.2022 №327744, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III.

Згідно з приписами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував висновок інспектора у акті проведення перевірки щодо надання послуг із автомобільних перевезень пасажирів за відсутності документів визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, відсутності витягу з дозволу, схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами;

регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень;

нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Частиною першою статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до абзацу 10 частини першої статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Судом встановлено, що 30.07.2022 між ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) та ФОП ОСОБА_2 (Замовник) укладено договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо обласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах (а.с.32).

За умовами договору ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) в особі Пилипюка С.В., що діє на підставі Витягу з державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, зобов`язується за плату здійснити перевезення організованої ФОП ОСОБА_2 (Замовник) групи пасажирів та їх багажу, список яких наведено в Інформаційному листі щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів, а Замовник зобов`язується сплатити за таке перевезення Перевізникові встановлену цим Договором плату у розмірі (шістсот гривень).

Пунктом 2.3. вказаного договору передбачено маршрут руху: початковий пункт маршруту Вараш; кінцевий пункт маршруту Вараш.

З вищевикладеного випливає, що ФОП ОСОБА_1 надає послуги нерегулярних пасажирських перевезень та за вимогами статті 39 Закону №2344-III при наданні таких перевезень водій автобуса при собі повинен мати посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176 затверджені Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, які визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Відповідно до пунктів 51-61 Правил нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

До нерегулярних перевезень належать: туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні; одноразові перевезення до місць відпочинку; інші перевезення, що не заборонені пунктом 55 цих Правил.

У разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється:

- здійснення перевезень одним автомобільним перевізником або одним транспортним засобом за одним маршрутом, або між тими самими пунктами більш як два рази на тиждень;

- організація (зокрема шляхом пропонування фізичним особам проїзду самостійно або за допомогою інших осіб чи засобів масової інформації) та здійснення перевезення за заздалегідь визначеними напрямками, надання послуг з перевезення автобусом за заздалегідь визначеним маршрутом, між визначеними кінцевими пунктами, з установленими часом відправлення, прибуття і вартістю проїзду;

- встановлення та стягнення плати за проїзд з окремих пасажирів;

- самовільне (не передбачене умовами договору) визначення початкових, проміжних і кінцевих пунктів перевезення;

- здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням.

У разі порушення зазначених вимог перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватись відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень.

Під час здійснення нерегулярних перевезень водію забороняється проводити посадку та/або висадку пасажирів у не визначених договором місцях.

Замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.

Суб`єкт господарювання, який надає туристичні та екскурсійні послуги і здійснює перевезення власним чи орендованим транспортним засобом, укладає договір перевезення з кожною особою.

Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

Під час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.

Передній трафарет автобуса містить напис червоною фарбою «Нерегулярне перевезення» на білому фоні.

У салоні автобуса розміщується інформація про автомобільного перевізника та страховика із зазначенням найменування, адреси, номера телефону, страхової суми.

Під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Як слідує з матеріалів справи, в ході рейдової перевірки автомобіля позивача інспектором було виявлено відсутність у водія на момент перевірок документів, визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: витяг з дозволу, схема маршруту, розклад руху, таблиці вартості проїзду.

При цьому, суд зауважує, що на підтвердження доводів позовної заяви щодо того, що під час перевірки були в наявності усі визначені статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» документи, позивачем до матеріалів справи жодного документального доказу представлено не було.

Разом з тим, судом встановлено, що початковою точкою руху транспортного засобу для нерегулярного перевезення було м. Луцьк, а за умовами договору мав бути м. Вараш, що суперечить вимогам пункту 53 Порядку №176.

Крім того, за умови виконання нерегулярних перевезень, транспортний засіб мав би бути обладнаним одним переднім трафаретом із написом «Нерегулярні перевезення». Однак, перевірений транспортний засіб за зовнішніми ознаками був обладнаний відповідно до вимог, які визначені для регулярних перевезень, а саме на транспортному засобі було розміщено передній та боковий трафарети із зазначенням маршруту руху (а.с.35).

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами статей 73, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У цій справі, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 наданими доказами не спростовано допущення ним порушень, документально встановлених інспектором Укртрансбезпеки.

Так, надані до позовної заяви документи не можуть підтверджувати виконання позивачем вимог статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» саме на момент здійснення головним спеціалістом відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Волинській області перевірки додержання ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом.

За викладених обставин, беручи до уваги, що позивач в спірному випадку виступає як перевізник, який здійснював надання послуг з нерегулярних пасажирських перевезень, не забезпечивши водія документами, передбаченими статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому, на переконання суду, у відповідача були правові підстави для застосування відповідного адміністративно-господарського штрафу спірною постановою.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Підгаєцька, 3)

Суддя В.В. Дмитрук