Справа № 380/15070/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/210229/2 від 12.10.2022.

Позов обґрунтований тим, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не зазначено: які в поданих до митного контролю документах містяться розбіжності, що мають вплив на правильність визначення митної вартості; які ознаки підробки наявні у цих документах, і з чого це вбачається; яких відомостей не міститься у документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості в якості підстави прийняття такого рішення відповідач зазначив такі: для здійснення розрахунку митної вартості декларантом невірно обрано метод визначення - 2ґ резервний; митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за резервним методом, оскільки не відповідає умовам ст. 64 Митного кодексу. У вказаному випадку не було продажу імпортованих товарів і як наслідок жодних платежів від відправника одержувачу не відбувалось. У зв`язку з наведеним декларантом не було застосовано метод визначення за ціною договору, а застосований інший метод, зазначений у пункті 2 частини першої статті 57 МК України. Чинним митним законодавством передбачено необхідність здійснення коригування на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів. Відповідачем такі коригування зроблені не були. В оскаржуваному рішенні відповідачем не обґрунтовано, чому при здійсненні коригування неможливо застосувати основний метод вартість операції, оскільки при здійсненні митницею коригування, відповідач зобов`язаний зазначити причини незастосування кожного методу. Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 вказано, що у Рішенні повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Митний орган повинен чітко дотримуватись процедури, визначеної законодавством, чого у цьому випадку не зробив. Усі транспортні витрати, які поніс ФОП ОСОБА_1 за Договором про надання послуг з декларування та митного оформлення товару/ вантажу, транспортного експедирування №ТЕ02072022/01 від 02.08.2022 включені у заявлену митну вартість, що підтверджує транспортно-експедиційні послуги. При поданні митної декларації, за якою було відмовлено у випуску товарів, а також згодом на вимогу позивачем надались вичерпна кількість документів, які підтверджують ціну імпортованого товару. Аналіз наведених вище документів та їх кількість, на наше переконання, дає беззаперечну можливість визначити митну вартість за обраним нами методом (резервний), а вказана вимога митниці має перелік документів, які позивачем вже були надані. відповідачем під час переписки з декларантом тричі надавалась взаємовиключна інформація щодо наявної у митниці даних про вартість ідентичних, подібних (аналогічних) товарів. Зокрема о 11:23 декларанту було надіслано повідомлення, згідно якого у Львівській митниці наявна інформація щодо вартості даного товару, яка становить на рівні 14,0153 дол.США за кг.товару. Згодом о 14:04 цього ж дня посадовою особою відповідача скеровано декларанту повідомлення, згідно якого у Львівській митниці наявна інформація щодо вартості даного товару, яка становить на рівні 14,0153 дол США за кг товару + витрати на транспортування. І о 14:59 ця ж посадова особа митниці надіслала повідомлення, згідно з яким у Львівській митниці наявна інформація щодо вартості товару становить на рівні 14,442 дол. США/кг. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: МДUA100330/2022/443588 від 05.09.55 Отже, митний орган у даному випадку діяв незаконно, здійснював коригування безпідставно та вибірково, суб`єктивно, обираючи вартість за одиницю товару значно вищу, ніж зазначених в базах даних митниці. Просив позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією VoUA209140/2022/104866 від 05.10.2022 (далі - МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих документах та було виявлено наступне: відсутній зовнішньоекономічний договір; відсутні відомості щодо ціни, що були фактично сплачені або підлягає сплаті за ці товари; некоректно заповнені гр. 16,22 ЦМР; у наданому договорі на перевезення п. 1,5 зазначено, що конкретні умови перевезення зазначаються у Заявках, які є невід`ємною частиною договору; заявка до митного оформлення не надана. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару (згідно інформації позивача товар не є об`єктом купівлі-продажу). За результатом розгляду додаткових документів зазначає, що у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 Митного кодексу України, заявлену митну вартість не визнано. За результатами розгляду всіх наданих документів Львівська митниця дійшла висновку, що, відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору (якого не має - відсутній договір купівлі- продажу як і сама зовнішньоекономічна операція купівлі-продажу) щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 Митного кодексу України. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 Митного кодексу України. Відповідач стверджує, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та методу 26 (ст.60 Митного кодексу України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 Митного кодексу України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 Митного кодексу України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала :МД UA100330/2022/443588 від 05.09.2022т.З. (розрахунок 5010*11,82 Євро/ шт. = 59218,2), 59218,2*36 ,1682+65112,71 = 2206928,41/4179/36,5686 = 14,442 дол. США за кг). Зважаючи на викладене, Львівська митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 12.10.2021 № UA209000/2022/210229/2 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 7 листопада 2022 року в задоволенні клопотання представника Львівської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Фізична-особа підприємець ОСОБА_1 (Україна) та Компанія «Hans im Gluck Verlags GmbH» (Німеччина) домовились про те, що «Hans im Gluck Verlags GmbH» безоплатно передасть виключне право на видавництво та розповсюдження настільної гри Carcassonne 3.0 ФОП ОСОБА_1 .

26.09.2022 року компанією «Hans im Gluck Verlags GmbH» було виставлено рахунок-проформу, у якому вказано, що умови оплати є безкоштовними, а ціна товару вказана виключно з метою інформування митниці про ціну товару.

На виконання Рахунку-проформи б/н від 26.09.2022: Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №UA209140/2022/104866 від 05.10.2022 р. в якості підстави для застосування другорядного методу (2ґ резервний метод) було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

- Рахунок-проформа б/н від 26.09.2022;

- Договір про надання транспортно-експедиційних послуг №23/09-001 від 23.09.2022;

- Договір про надання послуг з декларування та митного оформлення товару/вантажу, транспортного експедирування №ТЕ02072022/01 від 02.07.2022;

- Заявка до договору про надання послуг з декларування та митного оформлення товару/вантажу, транспортного експедирування №ТЕ02072022/01 від 02.08.2022;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №5729 від 28.09.2022;

- Автотранспортна накладна б/н від 28.09.2022;

- Митна декларація Республіки Польща №22PL451010E1112507 від 30.09.2022;

- Пояснювальний лист за місцем вимоги від 07.10.2022;

- Комерційна пропозиція.

Під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 05.10.2022 №UA209140/2022/104866 (далі - МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах, а саме:

- пакувальний лист (Packing list) б/н від 26.09.2022;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) б/н від 26.09.2022;

- автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н від 28.09.2022;

- декларацію про походження товару (Declaration of origin) б/н від 26.09.2022;

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №5729 від 28.09.2022;

- договір про надання послуг митного брокера №ТЕ02072022/01 від 02.07.2022;

- договір (контракт) про перевезення №23/09-001 від 23.09.2022;

- договір (контракт) про перевезення №ТЕ02072022/01 від 02.07.2022;

- інший документ, що використовується у міжнародній практиці замість договору (контракту) б/н 26.09.2022;

- інформації про позитивні результати державних видів контролю при застосував Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) - №9056193;

- інші некласифіковані документи - інформація по товару 1 від 27.09.2022 року.

12.10.2022 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210229/2, в графі 33 якого було вказано: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: для здійснення розрахунку митної вартості декларантом невірно обрано метод визначення - 2ґ резервний; митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за резервним методом, оскільки не відповідає умовам ст. 64 Митного кодексу України та ст. 7 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Використання таких даних не відповідає вимогам Тлумачних приміток до ст. 7 Угоди про застосування статті VII ГАТТ. Не надано всіх документів, що підтверджують числові значення, використані для розрахунку митної вартості.

Не погодившись із вказаним рішенням Фізична-особа підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України (далі МК України) митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МКУ.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена особа зобов`язані надавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 01 липня 2021року N476 (далі - Методичні рекомендації) митний орган вчиняє дії щодо аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів за вказаною ВМД, серед них зокрема: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; перевірки включення/не включення складових митної вартості; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено (джерелом інформації, відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій, слугував спеціалізований програмно-інформаційний комплекс ЄАІС ДФС); перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до п. 4 розділу 2 Методичних рекомендацій за результатами роботи с аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 МК України.

Вказаною статтею визначається право митного органу письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визначення митної вартості.

Митним кодексом України (ст. 49, 54) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і саме митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари:

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою - визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційній інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Порядок визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається відповідно до розділу III МК України.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МКУ додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була Фактично сплачена або підлягає сплаті за пі товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до п.2 та п.10 ст.58 МК України та відповідно до підпункту 2 п.2 ст.52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Суд встановив, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 05.10.2022 №UA209140/2022/104866 (далі - МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення вищевказаних документах, та митним органом виявлено наступне: відсутній зовнішньоекономічний договір; відсутні відомості щодо ціни, що були фактично сплачені або підлягає сплаті за пі товари; некоректно заповнені гр. 16,22 ЦМР; у наданому договорі на перевезення п. 1,5 зазначено, що конкретні умови перевезення зазначаються у Заявках, які є невід`ємною частиною договору; заявка до митного оформлення не надана.

Сам декларант зазначав, що товар постачався не за договором купівлі-продажу і оплаті не підлягав.

Тобто, сама лише ця обставина вже є безумовною підставою для витребовування додаткових документів.

Крім того, відсутній зовнішньоекономічний договір.

Контракт є тим документом, що підтверджує митну вартість товарів, подання якого є передбачене п.2 ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, умови якого засвідчують ціну товару, умови поставки, оплати тощо, що і входить до складових митної вартості.

У наданому договорі на перевезення п. 1,5 зазначено, що конкретні умови перевезення зазначаються у Заявках, які є невід`ємною частиною договору, Заявка до митного оформлення не надана.

Враховуючи вищенаведене, відповідач дійшов висновку про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару (згідно інформації позивача товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України декларанту було надіслано повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості, а саме:

1 ) рахунок-проформа;

2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

9) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

10) виписку з бухгалтерської документації;

11) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

12) копію митної декларації країни відправлення;

13) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Витребування додаткових документів у позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митої вартості, необхідністю у зв`язку з цим перевірки даних щодо правильності формування ціни на задекларований товар, а також підтвердження того наскільки обґрунтованим є декларування митної вартості товару за ціною, нижчою аніж та що вже наявна в митного органу щодо ідентичного товару, а також законодавчо закріплене право митного органу упевнитись в достовірності або точності будь-якої упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості, яке кореспондується з обов`язком декларанта надавати відомості для підтвердження митної вартості, які повинні базуватися на підтверджених документально об`єктивних даних, та піддаватися обчисленню.

Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а декларант має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності визначення митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митного органу щодо підтвердження митної вартості товарів.

На вимогу декларантом надано наступні додаткові документи:

- скріншоти з роздрібною вартістю (джерело cundo.de/en/mini-expansions містить вартість додаткових карток до основного комплекту гри, посилання на джерело made- in-china.com є неактивним, окрім того,зазначене посилання не є коректним, оскільки країна -виробник товару, що декларується - Німеччина);

- заявка на перевезення;

- експортна МД;

- інформативний лист-пояснення від імпортера;

- інші документи дублюють надані раніше:

- проформа інвойс,-

- рахунок на транспортні витрати;

- договір на брокерське обслуговування;

- комерційна пропозиція;

- договір на транспортування.

Однак, позивач не надав повний перелік витребуваних документів, не спростував сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості та не довів, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів, що не дало можливості митниці перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та стало підставою для визначення митної вартості митним органом, а інакше таку вартість визначити не було можливості.

За результатами розгляду всіх наданих декларантом документів Львівська митниця дійшла висновку, що відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору (якого не має - відсутній договір купівлі-продажу як і сама зовнішньоекономічна операція купівлі-продажу) щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МК України.

Відповідно до частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Тобто кожен учасник консультацій повинен надати наявну у нього знеособлену інформацію про митні оформлення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, чи товарів, які не є ідентичними чи подібними (аналогічними), однак співпадають по опису та коду товару згідно УКТЗЕД. І за результатами таких консультацій та обміну інформацією вже і приймається рішення.

Згідно з ст.57 МК України митним органом проведено консультації з декларантом.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України).

Відповідач зазначає, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала :МД UA100330/2022/443588 від 05.09.2022т.З. (розрахунок 5010*11,82 Євро/ шт. = 59218,2), 59218,2*36 ,1682+65112,71 = 2206928,41/4179/36,5686 = 14,442 дол. США за кг).

У гр.6 Декларації митної вартості декларант самостійно обрав резервний метод визначення митної вартості.

У гр.7 Декларації митної вартості "Обгрунтування обрання методу визначення митної вартості із зазначенню причини незастосування основного методу" Декларації митної вартості декларант зазначив: " Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з відсутністю операції купівлі-продажу. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: метод 2 (ст.59 МК України) та метод 3 (ст.60 МК України) з причини відсутності у декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 4 (ст.62 МК України) та метод 5 (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості у декларанта."

Тобто, як у рішенні митного органу так і в Декларації митної вартості зазначено про відсутність складових митної вартості товару.

Враховуючи вищенаведене, відповідач прийшов до правильного висновку про те, що за результатами опрацювання документів наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: для здійснення розрахунку митної вартості декларантом невірно обрано метод визначення - 2ґ резервний; митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за резервним методом, оскільки не відповідає умовам ст. 64 Митного кодексу України та ст. 7 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Використання таких даних не відповідає вимогам Тлумачних приміток до ст. 7 Угоди про застосування статті VII ГАТТ. Не надано всіх документів, що підтверджують числові значення, використані для розрахунку митної вартості.

Голослівним та необґрунтованим є твердження представника позивача про необгрунтування митним органом при здійснені коригування неможливовості застосувати основний метод - вартість операції.

У спірному рішенні детально розписано підстави його прийняття та зазначено, як законодавчі норми, так і обставини справи, які послужили підставами для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару. В оскарженому Рішенні зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, обраний декларантом.

Сам позивач у позовній заяві зазначає, що «в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості в якості підстави прийняття такого рішення відповідач зазначає…» і дальше перераховує підстави.

Суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару від 12.10.2021 № UA209000/2022/210229/2 відповідає вимогам Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії при прийнятті спірного рішення відповідачем були дотримані, а тому суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський