Справа № 540/6417/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/6417/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення №47 від 24.03.2021 року про перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Херсонській області від 02.03.2020 №3368/02, виходячи з розміру 50 відсотків суддівської винагороди працюючого судді;

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 14.09.2021 р. щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 54 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1984 року по 29.06.1988 року, а саме 1 рік 11 місяців.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% від суддівської винагороди працюючого судді, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Херсонській області від 02.03.2020 №368/02, з урахуванням стажу судді 22 роки 6 місяців 17 днів, починаючи з 19.02.2020 року та врахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі №540/1839/20 скасовано рішення відповідача №156/03-13 від 10.03.2020 року та зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області від 02.03.2020 № 368/02, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 р.

Після проведеного перерахунку позивач почала отримувати щомісячне грошове утримання в сумі 50448 грн., тобто 50 відсотків замість 54 відсотків (згідно стажу 22 роки 6 місяців 17 днів) від суддівської винагорода, яка згідно довідки складала 100896 грн.

Судовим рішенням по справі №540/109/19 за позивачем визнано право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, який визначається на підставі норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIІ від 02.06.2016 р. з послідуючими змінами.

При цьому, пенсійним органом не враховано половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

Саме тому, розрахунок проведено у розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, замість 54%.

На письмове звернення позивача до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області від 16.08.2021 року щодо невірного перерахунку грошового утримання 08.10.2021 року отримала листа, в якому повідомляється про відсутність підстав для застосування 54 відсотків від суддівської винагороди, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання визначався з урахуванням рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 р. та обчислювався відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453 «Про судоустрій і статус суддів», який остаточно втратив свою чинність в частині регулювання щомісячного грошового утримання з 18.02.2020 року.

Такі дії позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду.

Процесуальні дії

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 року №11/0/9-22, відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справи Херсонського окружного адміністративного суду та визначено суд, якому визначається територіальна підсудність справи - Одеський окружний адміністративний суд.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2022 року, адміністративну справу №540/6417/21 передано на розгляд судді Потоцькій Н.В.

Ухвалою суду від 29.08.2022 р. прийнято до провадження справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).

06.12.2021 р. за вхід. №26587/21 до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву, а також 27.10.2022 року №ЕП/31515/22 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява з доданою копією відзиву на позовну заяву з додатками, в якому ГУ ПФУ в Херсонській області заперечувало щодо позовних вимог та зазначило наступне.

Позивач, 04.07.1964 р.н., перебуває на обліку в Головному управлінні та з 23.12.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус судів» від 02.06.2016 №1402.

Відповідно до ст. 13 Закону №1402 передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 р. по справі №540/1839/20 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок і виплатити Позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Херсонській області від 02.03.2020 № 368/02, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Виплата пенсії за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжується до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача (постанова Верховного суду України від 05.11.2013 по справі № 21-293а13, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 №8).

Враховуючи зазначене, при виконанні рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 застосовуються норми Закону №1402.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2020, Головним управлінням рішенням від 24.03.2021 р. № 47 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання Позивача, як судді у відставці, у розмірі 50% суддівської винагороди працюючого судді та його розмір склав 50 448,00 грн (100 896,00 грн х 50 %).

Порядок проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, встановлений безпосередньо статтею 142 Закону №1402.

Отже, на Позивача розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

З 5 травня 1996 року по 22 грудня 2016 року ОСОБА_1 працювала на посаді судці Великоолександрівського районного суду Херсонської області, що підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_1 .

Рішенням Вищої рада юстиції України від 19 грудня 2016 року №3246/0/15-16 звільнена з посади судді вказаного суду у зв`язку з поданням: заяви про відставку.

Наказом голови Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2016 року № 03-03/58 була звільнена з посади (відрахована зі штату суду) відповідно до вказаного рішення Вищої ради юстиції України та на підставі п.4 частини 6 статті 126 Конституції України.

За заявою позивача від 27 грудня 2016 року відповідно до положень Закону №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% суддівської винагороди, виходячи зі стажу роботи суддею 20 років 07 місяців і 17 днів.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року (справа №540/109/19) задоволено позовні вимоги та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. зі змінами частими 4 статті 142 Закону України від 02.06.20l6 р. «Про судоустрій і статус суддів» з зарахуванням до суддівського стажу половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, починаючи з 23 грудня 2016 року та з урахуванням раніше здійснених виплат.

02 березня 2020 року в ТУ ДСА у Херсонській області ОСОБА_1 отримала довідку №368/02 для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, та звернулась з відповідною заявою 03 березня 2020 року до відповідача.

Рішенням №156/03-13 від 10 березня 2020 року позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії на підставі довідки, у зв`язку з чим Позивач звернулася з позовом до суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі №540/1839/20 скасовано рішення відповідача №156/03-13 від 10.03.2020 року та зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області від 02.03.2020 № 368/02, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 р.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року, Головне управління ПФУ в Херсонській області рішенням від 24.03.2021 р. №47 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання Позивача, як судді у відставці, у розмірі 50% суддівської винагороди працюючого судді та його розмір склав 50 448,00 грн (100 896,00 грн х 50%).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24.06.1999 № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів).

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справах №713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17, від 22.10.2020 у справі №420/1234/19.

Відповідно до абз.4 п.34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначено на посаду судді 05.05.1996 року, 22.03.2001 року обрано суддею безстроково.

На час призначення позивача суддею у 1996 році та призначення її безстроково у 2001 році діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ) .

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно абз.2 ч.4 ст.43 Закону №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із частиною першої статті 25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року №1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28 червня 1996 року).

Відповідно до пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно частини третьої статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

На час призначення позивача суддею та її обрання безстроково діяв Указ Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», який у статті 1 (стаття втратила чинність з 20 березня 2008 року), передбачав, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Відповідно до п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ (далі - Закон №2453-VІ ) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Крім того, на час набрання чинності Законом №2453-VІ діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Відповідно до пп.3-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується її існування.

Суд зауважує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30.01.2020 у справі №592/3694/17.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

На користь викладеного свідчить також і Закон України «Про Вищу раду правосуддя» №1798-VIII від 21 грудня 2016 року, яким внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.04.2021 в справі № 344/5707/19, від 28.11.2019 у справі №589/4735/16-а, від 28.11.2019 у справі №607/5454/17, від 13.05.2020 у справі № 242/1890/17, які в силу частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України повинні враховуватися судом при ухваленні рішення.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України у справі №21-6664а15 від 06.07.2016 року, до стажу роботи на посаді судді зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, якщо на момент виникнення спірних правовідносин були чинні відповідні нормативні акти.

За правовою позицією Верховного Суду України, визначеній в постанові від 01.07.2014 року у справі №21-244а14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Крім того, вказаних правових позицій дотримується і Верховний Суд у постановах від 30 травня 2018 року у справі №663/2128/17, від 09 листопада 2018 року у справі №725/5463/16-а, від 09 листопада 2018 року у справі №243/5236/17.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що стаж позивача на посаді безпосередньо судді становить не менше 10 років, а саме 20 років 07 місяців 17 днів. Половина строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського становить 1 рік 11 місяців. У період дії (чинності) законодавства, яке надавало право зараховувати половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, позивач відповідала усім визначеним цим законодавством критеріям і умовам, з якими пов`язувалось виникнення у неї права на зарахування до стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Суд вважає, що в даному випадку наявні підстави для зарахування позивачу до стажу судді половини строку навчання на денному відділенні вищого юридичного закладу, отже стаж роботи, який дає право одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці в результаті становить 22 роки 6 місяців 17 днів.

Такого ж висновку дійшов і Херсонський окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 14.02.2019 року по справі №540/109/19.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно визнання протиправним та скасування рішення 47 від 24.03.2021 року, також стосовно зобов`язання зарахувати до стажу роботи половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі є обґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною відмови ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, суд зазначає наступне.

Згідно п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№18 - 20, ст.132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Як встановлено судом, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року (справа №540/109/19) задоволено позовні вимоги та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. зі змінами частими 4 статті 142 Закону України від 02.06.20l6 р. «Про судоустрій і статус суддів» з зарахуванням до суддівського стажу половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, починаючи з 23 грудня 2016 року та з урахуванням раніше здійснених виплат.

18.02.2020 року рішенням Конституційного Суду України №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року № 1402-VIII визнано положення пункту 25 розділу ХІІ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

02 березня 2020 року в ТУ ДСА у Херсонській області ОСОБА_1 отримала довідку №368/02 для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020, та звернулась з відповідною заявою 03 березня 2020 року до відповідача.

Рішенням №156/03-13 від 10 березня 2020 року позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії на підставі довідки, у зв`язку з чим Позивач звернулася з позовом до суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі №540/1839/20 скасовано рішення відповідача №156/03-13 від 10.03.2020 року та зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області від 02.03.2020 № 368/02, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 р.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року, Головне управління ПФУ в Херсонській області рішенням від 24.03.2021 р. №47 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання Позивача, як судді у відставці, у розмірі 50% суддівської винагороди працюючого судді та його розмір склав 50 448,00 грн (100 896,00 грн х 50%).

Відповідач у своїй відповіді зазначив, що для застосування у Вашому випадку розміру 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає підстав, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання визначався з урахуванням рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 та обчислювався відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453 Про судоустрій і статус суддів. Але. з 18.02.2020 з моменту проголошення Рішення КСУ від 18.02.2020 № 2-р/2020, Закон України від 07.07.2010 № 2453 Про судоустрій і статус суддів в частині регулювання щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність.

При цьому, суд критично ставиться до твердження пенсійного органу щодо необхідності застосування до визначення стажу судді приписів Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, оскільки останнім не враховано необхідність застосування до спірних правовідносин приписів спеціальних законів, які діяли на час визначення стажу ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже з огляду на вищезазначене, так як стаж роботи позивача, який дає право одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці в результаті становить 22 роки 6 місяців 17 днів, то позивач має право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, квитанцією за №68 від 18.10.2021 підтвердив сплату судового збору в розмірі 908,00 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 2-9, 241, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №47 від 24.03.2021 року про перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці па підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Херсонській області від 02.03.2020 № 3368/02 виходячи з розміру 50 відсотків суддівської винагороди працюючого судді.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 14.09.2021 р. щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру 54 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1984 року по 29.06.1988 року, а саме 1 рік 11 місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% від суддівської винагороди працюючого судді згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Херсонській області від 02.03.2020 № 368/02 з урахуванням стажу судді 22 роки 6 місяців 17 днів, починаючи з 19.02.2020 року та врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн. 00 коп., сплачені згідно квитанції №68 від 18.10.2021 року, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (адреса: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, , ел. пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА