Справа № 401/2043/22
Суддя: Гармаш Т. І.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/2043/22; 2-а/401/42/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Гармаш Т.І., при секретарі Липко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача та просить скасувати постанову серії ЕАО № 5260583 від 25.01.2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відносно нього відповідачем була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення. Зазначає, що він перед початком руху перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу. Після того, як позивача зупинив поліцейський, та повідомив про несправність освітлення задніх габаритних вогнів, позивач мав намір на місці виправити несправність освітлення. Проте поліцейський попрямував до автомобіля та склав постанову про адміністративне правопорушення. Крім того, поліцейський не надав можливості скористатись правовою допомогою. Вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення складену поліцейським про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того просить стягнути з відповідача 10000 грн. моральної шкоди, обгрунтовуючи це ти, що у 2016 році він перехворів на туберкульоз, йому не можна нервувати та знаходиться у стресовому стані, але через дії поліцейського він не міг бути у спокої , що вплинуло на його самопочуття.

25 жовтня 2022 року від представника відповідача надійшла заява про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву у зв`язку із тим, що особовий склад відділу правового забезпечення управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції в повному складі був залучений до виконання завдань територіальної оборони та забезпечення життєдіяльності населення міста Харкова в умовах збройної агресії російської федерації.

Також представником відповідача надано відзив на позовну заяву у якій просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначає, обставини, на яких ґрунтуються вимоги та доводи, якими вони підтверджуються, є безпідставним та необгрунтованими. При винесені оскаржуваної постанови, інспектор УПП в Харківський області старший лейтенант поліції Денисенко Олександр Ігорович, керувався положеннями ПДР та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права. Позивачеві в повному обсязі були роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. Жодних клопотань позивач не заявляв. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди, зокрема не доведено, що він зазнав душевних страждань (переживань хвилювань), а також не зазначено з яких саме міркувань він виходив при визначенні розміру моральної шкоди. Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували яким саме чином з його слів стресовий стан та відчуття несправедливості відобразилися на стані його здоров`я, жодних медичних довідок, які б підтвердили вплив вказаної позивачем події на стан його психологічного та/або фізичного здоров`я не додано фактів звернення до медичних закладів не зазначено.

Ухвалою суду від 29 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу сплатити судовий збір у зазначеному розмірі та зазначити обставини завдання йому моральної шкоди та відповідні обгрунтування. Надати розрахунки заявленої моральної шкоди.

Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року позовну заяву повторно залишено без руху.

Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідно до вимогст. 162 КАС України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.01.2022 року приблизно о 19 год. 42 хв. поблизу будинку 2Г по вул. Героїв Праці у місті Харкові працівниками патрульної поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з непрацюючими задніми габаритними ліхтарями в темну пору доби.Чим порушено вимоги п. 31.4.7. ї ПДР України, внаслідок чого останній скоїв адміністративне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП. ( а. с. 6).

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що на автомобілі, яким керував позивач, були непрацюючі задні габаритні ліхтарі в темну пору доби

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п.п. "в" п.2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Пунктом 30.2 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам саме: відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Статтею 245 КУпАП України встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП України закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

ача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку керуванням транспортним засобом з непрацюючими задніми габаритними ліхтарями в темну пору доби.

Водночас, вина особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст.251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

В підтвердження правомірності притягнення ача до адміністративної відповідальності відповідачем не надано відеозаписи з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, чи іших доказів.

Обов`язковою умовою притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП є встановлення в діях водія складу адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони.

Таким чином, момент руху транспортного засобу ача з непрацюючими задніми габаритними ліхтарями в темну пору доби, відповідачем не зафіксовано, що виключає можливість встановити наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, у виді порушення п. п.п. 31.4.7. ї ПДР України.

В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто, будь-які належні, достовірні та достатні докази вчинення ачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, у матеріалах справи відсутні.

Постанова про притягнення ача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Суд вважає, що інспектор патрульної поліції належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту порушення водієм вимог п. 31.4.7 ї Правил дорожнього руху України, а, отже, в діях ача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов в частині скасування постанови про притягнення ача до адміністративної відповідальності підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд вказує таке.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Постанова № 4 від 31.03.1995 р. (далі - Постанова, із змінами і доповненнями) під моральною шкодою необхідно розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно ачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння ачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі ач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав ач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Враховуючи викладене, ач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Як звернуто увагу колегією суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у постанові від 27.05.2021 у справі № 240/1289/21, першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

За висновками Верховного Суду, які були сформульовані у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Таким чином, звертаючись до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, ач зобов`язаний зазначити обставини її завдання, у чому вона полягає та обґрунтувати її розмір. Втім відповідні обґрунтування ач в позовній заяві, не навів, будь-яких розрахунків заявленої моральної шкоди до позовної заяви не надав.

За відсутності таких доводів суд позбавлений можливості встановити, які саме з оскаржуваних дій відповідача завдали йому шкоди та у якій мірі, визначити рівень негативних фізичних або психологічних наслідків для ача, оцінити чи досягають вони рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. А тому вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь ача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.14 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст.32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст.126, 222, 245, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 72, 77, 90, 241-246, 250-251, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЕАО № 5260583 від 25.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду упродовж десяти днів з дня отримання повного рішення, у порядку визначеному ст. 297 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області, вул. Шевченка, б. 315-а, м. Харків.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : Т.І.Гармаш