Справа № 420/9506/22
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9506/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання незаконним та скасування Рішення відповідача від 22.04.2022 року № 94 та зобов`язання відповідача призначити позивачу пільгову пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення із заявою про призначення пенсії, а саме: з 17.02.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.02.2022 року позивач подав заяву до відповідача на призначення пенсії за вислугу років та надано на підтвердження пільгової пенсії відповідні документи. Відповідно до трудової книжки та довідки №6 від 11.02.2022 року про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так позивач вказав, що він виконував обов`язки оглядачів вагонів, оглядача-ремонтника вагонів, тобто за професією, яка передбачена Списком ст.55 п.«а» Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постанова КМУ №583 від 12.10.1992 року за період з 18.07.1990 по 09.02.2022 року за вислугу років складає 31 рік 6 місяців 21 день. За результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості довідки для призначення пенсії відповідачем складено Акт №1500-1002-1/1998 від 22.04.2022 року, яким встановлено відповідність даних первинним документом. Разом з тим, 22.04.2022 року відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №94 від 22.04.2022 року на заміну рішення призначення пенсії. Відповідно до зазначеного рішення, страховий стаж позивача становить 00 років 03 місяці (станом на 10.10.2017 року). Та за даними документами до спеціального стажу не зараховано період: з 18.03.2004 по 30.06.2017 року, згідно трудової книжки та довідки від 11.02.2022 року №6, оскільки Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583 не передбачені Оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів (ПКТО) станцій позакласних, 1 та 2 класу та пунктах міждержавної передачі вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Представником Головного управління ПФУ в Одеській області надано відзив на адміністративний позов, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що приймаючи рішення №94 від 22.04.2022 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідач діяв згідно вимог чинного законодавства. Так, відповідачем зазначено, що з матеріалів справи встановлено, що страховий стаж позивача становить 38 років 11 місяців, а пільговий лише 03 місяці (станом на 11.10.2017 року) вказане, також зазначено в рішенні №94 від 22.04.2022 року. До стажу роботи на пільгових умовах, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зараховано періоди роботи з 18.03.2004 по 30.06.2017 року, оскільки роботи в даний період не відповідають найменуванню посади зазначеної у постанові КМУ №583.

Таким чином на думку відповідача у задоволенні позову необхідно відмовити.

Ухвалою суду від 18.07.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 18.07.2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до суду в строк для надання відзиву письмові пояснення та належним чином засвідчені документи на їх обґрунтування стосовно підстав прийняття оскаржуваного рішення №94 від 22.04.2022 року.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

17 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с.7).

До вказаної заяви позивач додав наступні документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, військовий квиток, диплом про навчання, довідка про відкритий рахунок в банку, довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року, довідка про зміну назви організації, документи, що підтверджують виконання роботи, які дають право на призначення пенсії за вислугу років (№6 від 11.02.2022 року) (а.с.8-17).

Судом встановлено, що вищенаведена заява позивача розглядалась за принципом «екстериторіальності» відповідно до пункту 4.2 Порядку затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №22-1 від 25.11.2005 року.

Так, як вбачається з службових листувань пенсійних органів та їх відділів, 17.02.2022 року рішенням Головного управління в Вінницькій області №94 заявнику ( ОСОБА_1 ) призначена пенсія за вислугу років, (що також підтверджується наявним в матеріалах відповідним рішенням), а правильність прийнятого рішення завізовано спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

В подальшому, як вбачається з наданих пояснень представником відповідача, після доопрацювання електронної справи та отримання відповідних роз`яснень з Пенсійного фонду України було проведено перевірку депо на Одеській залізниці та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №94 від 22.04.2022 року на заміну рішення призначення пенсії від 17.02.2022 року №94 (а.с.6), яким відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років позивачу.

У рішенні №94 від 22.04.2022 року зазначено, що за доданими документами до спеціального стажу не зараховано період з 18.03.2004 по 30.06.2017, згідно трудової книжки та довідки від 11.02.2022 №6, оскільки Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 не передбачені Оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів (ПІКТО) станцій позакласних, 1 та 2 класу та пунктах міждержавної передачі вагонів станцій позакласних., 1 та 2 класу. Отже до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років період роботи з 18.03.2004 по 30.06.2017 не може бути зараховано.

Як вбачається з письмових пояснень наданих представником відповідача спірне питання виникло з приводу зарахування до пільгового стажу період роботи позивача на посаді оглядача-ремонтника вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів (ПКТО) станцій позакласних, 1 та 2 класу та пунктах міждержавної передачі вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу. ОСОБА_1 отримав відмову у призначенні пенсії, з підстав невідповідності вказаної посади вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення». Так, після доопрацовання пенсійної справи з розрахунку спеціального стажу вилучено період з 18.03.2004 по 30.06.2017, тобто роботи на посаді оглядачем-ремонтником вагонів 5 розряду пункту контрольно-технічного обслуговування вагонів станції Ізмаїл. Аналізуючи наявні в пенсійній справі документи відповідачем встановлено, що згідно із записами в трудовій книжці та довідкою від 11.02.2022 №6 ОСОБА_1 з 18.07.1990 працював оглядачем вагонів пункту контрольно-технічного обслуговування, з 08.07.2000 переведений майстром та з 18.03.2004 - оглядачем-ремонтником вагонів. І лише з 01.07.2017 пункт контрольно-технічного обслуговування вагонів перейменовано в пункт технічного обслуговування вагонів.

Не погоджуючись з такою позицією суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 :

- 13.07.1985 року зарахований слюсарем по ремонту рухомого складу 2-го розряду на пункт технічного обслуговування;

- 12.08.1986 року прийнятий слюсарем по ремонту рухомого складу третього розряду;

- 11.01.1989 року прийнятий оглядачем ремонтником 4-го розряду;

- 14.06.1989 року переведений оглядачем ремонтником 5-го розряду;

- 19.10.1989 року переведений слюсарем по ремонту рухомого складу по 3-му розряду;

- 20.10.1989 року переведений оглядачем ремонтником;

- 26.06.1990 року переведений по розпорядженню начальника вагонного депо Одеса-Застава 1 з погодження керівництва;

- 18.07.1990 року прийнятий в порядку переведення за погодженням керівництва підприємства оглядачем вагонів по зберіганню на пункті контрольно-технічного обслуговування вагонів;

- 18.03.2004 року переведений оглядачем ремонтником вагонів;

- 05.09.2017 року переведений оглядачем-ремонтником вагонів 5 розряду пункту технічного обслуговування вагонів Ізмаїл (цех 05).

Відповідно до наказу №01/ОС від 01 грудня 2015 року відокремлений структурний підрозділ «Експлуатаційне вагонне депо Одеса-Застава 1» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Експлуатаційне вагонне депо Одеса-Застава 1» Служби вагонного господарства філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до довідки виробничого підрозділу Служби вагонного господарства «Експлуатаційне вагонне депо Одеса-Застава 1» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» №6 від 11.02.2022 року (а.с.12) ОСОБА_1 працював повний робочий день у вагонному депо «Одеса-Застава 1»: за період з 18.07.1990 наказ №576 від 18.07.1990 по 08.07.2000 наказ № 368 від 17.07.2000 оглядачем вагонів по збереженню вагонного парку пункту контрольно-технічного обслуговування вагонів станції Ізмаїл; 18.03.2004 наказ №115/OC від 17.03.2004 по 05.09.2017 наказом 364/ОС від 05.09.2017 оглядачем-ремонтником вагонів 5 розряду пункту контрольно-технічного обслуговування вагонів станції Ізмаїл; 05.09.2017 наказ №364/ОС від 05.09.2017 по 09.02.2022 наказом переведений оглядачем-ремонтником вагонів 6 розряду пункту №56/OC технічного обслуговування вагонів станції Ізмаїл. Виконував обов`язки оглядача вагонів, оглядача-ремонтника вагонів, (характер виконуваних робіт) за професією, посадою оглядача вагонів, оглядача-ремонтника вагонів, магістральних залізниць, які зайняті на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів, пунктах технічного обслуговування вагонів, позакласної станції що передбачена Списком вислуга років ст.55 п.«а» Закон України "Про пенсійне забезпечення", Постанова КМУ №583 від 12.10.1992 за період з 18.07.1990 по 09.02.2022 вислуга років складає-31р. 6м. 21д.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрат професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на призначення пенсії за віком.

Згідно з абз.2 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII) право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України: - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

При цьому суд зазначає, що положення пункту «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у вказаній редакції рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16) від 04 червня 2019 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому згідно з п. «а» ч.1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII та Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII) право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років та 6 місяців на зазначеній роботі.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має загальний стаж роботи згідно оскаржуваного рішення 38 років 11 місяців.

Згідно з п.2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України №25 від 18.11.1992 року «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» було визначено, що відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

Професія «слюсар з ремонту рухомого складу, оглядач вагонів, оглядач-ремонтник на пунктах технічного та контрольно-технічного обслуговування вагонів» передбачена розділами 34, 35, 66 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 66 Залізничний транспорт і метрополітен), затвердженого наказом Міністерства транспорту України №601 від 17.12.1999 року та погодженого Міністерством праці та соціальної політики України (діяв до 20.05.2016 року), а також розділами 44, 45, 71 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 66 Залізничний транспорт і метрополітен), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №181 від 20.05.2016 року, в якому визначені завдання та обов`язки, необхідні знання та кваліфікаційні вимоги до професії 2-7 розрядів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12.10.1992 р. затверджений Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на вислугу років, в якому передбачені посади «оглядачі вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу», «оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайнятих на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу» та «слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу».

Суд критично ставиться до посилання відповідачем у оскаржуваному рішенні та у відзиві на позов як на підставу відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на те, що списками не передбачено таких професій, як слюсар, оглядач та оглядач-ремонтник вагонів магістральних залізниць, зайнятих на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів станцій позакласних.

Додатком А до Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, передбачено професійну назву роботи «оглядач вагонів», «Оглядач-ремонтник вагонів», «Слюсар з ремонту рухомого складу» за кодом КП 7233.

Відповідно до примітки 2 Додатка В до «Класифікатора професій» назви професій можуть бути розширені за потреби користувача для внутрішнього використання термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у Класифікаторі професій чи відповідних нормативно-правових актах.

Отже, суд вважає слово «контрольно-» у назві професії позивача конкретизуючим, таким, що уточнює місце роботи позивача та таким, що не змінює суті виконуваної позивачем роботи, яка в результаті надає особі право на пенсію за вислугу років.

Конституційний Суд України у своєму рішенні по справі №1-13/2018 (1844/16, 3011/16) від 04 червня 2019 року зазначив, що відповідно до статті 51 Закону № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто у зазначеній нормі йдеться про роботи, які мають безпосередній вплив на здоров`я працівника і можуть призвести до втрати професійної працездатності (здатності виконувати роботу за професією) до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а отже, до неможливості ефективно виконувати роботу без шкоди для власного здоров`я і безпеки оточуючих. Мета призначення пенсії за вислугу років - забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зі швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні функції.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, те, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах слюсаря, оглядача та оглядача-ремонтника вагонів магістральних залізниць, зайнятих на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів станцій позакласних становить більше 12 років 6 місяців, загальний стаж роботи позивача станом на момент винесення даного рішення становить більше 38 років, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області від 22.04.2022 року №94 щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо вимоги зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити позивачу пільгову пенсію за вислугу років, то суд зазначає наступне.

За ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону №1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1).

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, яке прийняло рішення 17.02.2022р. про призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Виходячи з того, що скасування судом оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Одеській області як протиправного матиме наслідки у вигляді поновлення дії рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 17.02.2022 року., а тому підстав для зобов`язання відповідача призначити позивачу пільгову пенсію відсутні, так як вона призначалась іншим територіальним органом Пенсійного фонду України, який прийняв вірне рішення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано квитанцію № від 08.07.2022 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 992,40 грн.

Таким чином з урахування часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд доходить висновку про необхідність стягнення судового збору у розмірі 992,40 грн. сплаченого позивачем з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.04.2022 року №94 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію за вислугу років згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №94 від 17.02.2022 року з моменту його звернення, а саме з 17.02.2022 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. сплачені за квитанцією № від 08.07.2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Суддя Іванов Е.А.