Справа № 640/17388/22
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року м. Київ № 640/17388/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30 травня 2022 року № 647 про стягнення сум пенсії виплачених надміру.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повернути позивачу кошти, утримані з 01 серпня 2022 року з пенсії позивача відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30 травня 2022 року №647 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У період з 26.03.2019 року по 31.12.2021 року позивач проходив по контракту службу цивільного захисту. За вказаний період позивач отримав пенсію у розмірі 203 200,34 грн. У зв`язку з поновленням позивача на службі та отриманням ним у цей період пенсії, відповідач прийняв рішення від 30.05.2022 року № 647 про утримання з позивача надміру виплачених сум у розмірі 20% пенсії щомісячно з 01.08.2022 року до повного погашення. На думку позивача, відсутні будь-які правові підстави для утримання сум з його пенсії, оскільки відповідачем не доведено будь - яких даних про зловживання позивачем при призначенні пенсії та під час її отримання, або подання ним недостовірних даних.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Відповідач правом на подання письмового відзиву у термін, встановлений судом, не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.6-8).

Згідно з наказом Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22 грудня 2017 року № 706 позивача звільнено зі служби цивільного захисту у відставку (а.с.10).

З січня 2018 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років (а.с.9).

Відповідно до наказу Державної служби з надзвичайних ситуацій від 26 березня 2019 року № 115 позивача прийнято на службу цивільного захисту та зараховано в кадри ДСНС у спеціальному званні старший лейтенант служби цивільного захисту, та за його згодою призначено на посаду - начальника чергової зміни 2 групи охорони частини охорони управління забезпечення оперативно - рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (а.с.11).

Відповідно до наказу Державної служби з надзвичайних ситуацій від 15 грудня 2021 року № 508 позивача звільнено зі служби цивільного захисту з 31 грудня 2021 року (а.с.12).

Тобто, у період з 26 березня 2019 року по 31 грудня 2021 року позивач повторно проходив службу цивільного захисту.

Відповідно до розрахунку у період з 26 березня 2019 року по 31 грудня 2021 року позивачу нарахована та виплачена пенсія у розмірі 203 200,34грн, що сторонами не заперечується (а.с.32 звор.бік).

11 травня 2022 року відповідач скерував на адресу позивача листа за № 2600-0505-8/48541, в якому повідомив про надміру виплачені кошти (пенсію) позивачу в розмірі 203 200, 34 грн у період перебування позивача на службі з 26.03.2019 року по 31.12.2021 року та запропонував позивачу повернути кошти (одноразова або частинами) на рахунок ПФУ (а.с.13).

30 травня 2022 року відповідач прийняв рішення № 647 про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій за період з 26.03.2019 року по 31.12.2021 року у розмірі 203 200, 34 грн. У рішенні зазначено, що у разі ненадходження від позивача коштів протягом місяця, з дня його повідомлення про прийняття цього рішення, утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.08.2022 року до повного погашення (а.с.14).

07 червня 2022 року відповідач скерував на адресу позивача листа за № 2600-0505-8/62415, в якому повідомив про переплату пенсії за період з 26.03.2019 року по 31.12.2021 року у розмірі 203 200, 34 грн та запропонував протягом місяця добровільно вирішити питання щодо повернення надміру виплачених коштів (а.с.40).

07 червня 2022 року позивач направив до відповідача листа, в якому зазначив, про відсутність підстав для повернення ним пенсії за період з 26.03.2019 року по 31.12.2021 року, оскільки він особисто проінформував ГУ ПФУ в м. Києві про поновлення на службі цивільного захисту з наданням засвідченої копії контракту та наказу про зарахування на службу (а.с.37). Докази надіслання позивачем вказаних копій до відповідача, матеріали справи не містять.

Відповідач листами від 05 липня 2022 року та від 13 липня 2022 року повідомив позивача про те, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до Законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до національної поліції, служби Судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. У зв`язку з поновленням позивача на службі виникла переплата сум пенсії за період з 26.03.2019 року по 31.12.2021 року у розмірі 203 200, 34 грн (а.с.38-39).

Не погоджуючись із рішенням відповідача та вважаючи, що відповідачем не доведено зловживань з боку позивача при призначенні та отриманні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Тобто, приписами вищевказаного Закону пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу, зокрема, до органів та підрозділів цивільного захисту, виплата пенсій на час їх служби припиняється.

Статтею 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено обов`язок застрахованих осіб повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про зміну даних, що вносяться до їх персональної облікової картки в систему персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу заінтересованої особи, протягом 10 днів з моменту виникнення таких обставин.

У силу положень абзацу першого частини першої статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Відповідно до абзацу четвертого частини п`ятої цієї статті 21 Закону № 1058-IV, персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Так само, згідно зі статтею 102 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-ХІІ) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз положень даної норми дає змогу дійти висновку, що сума пенсії, яка надміру виплачена, повертається лише у двох випадках: виплата пенсії внаслідок зловживань з боку пенсіонера та/або подання страхувальником недостовірних відомостей.

Згідно з абзацом 2 пункту 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846), (далі також - Порядок №22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи-підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

Відповідно до пункту 2.5 Порядку № 22-1 у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Аналіз наведеного вище дає підстави для висновку, що на пенсіонера покладається обов`язок подання відповідної заяви про дату працевлаштування до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №161/3927/17 та від 07.10.2019 у справі №555/536/17, від 27 березні 2020 року у справі №757/38162/14-а, від 31.03.2020 у справі № 569/14896/16-а та від 30 квітня 2020 року у справі №676/1176/17.

Позивач не заперечує, що у період з 26.03.2019 року по 31.12.2021 року повторно проходив службу цивільного захисту та в цей час отримував пенсію за вислугу років.

Проте, обов`язку повідомити відповідача про поновлення на службі позивач не виконав.

Докази надіслання позивачем до відповідача відповідної заяви, копій наказу про прийняття на службу цивільного захисту або копії контракту, матеріали справи не містять.

З огляду на неналежне виконання позивачем своїх обов`язків, у період з 26.03.2019 року по 31.12.2021 виникла переплата пенсії позивачу в розмірі 203 200,34 грн (а.с.32 звор.бік).

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування розмір відрахувань пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більше як 50 % її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. В усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більше як 20% пенсії.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30 травня 2022 року №647 про утримання надміру виплачених сум пенсій у розмірі 20% пенсії щомісячно з 01.08.2022 року до повного погашення прийнято відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства та в межах наданих відповідачу повноважень, тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Відповідно до норм частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та ураховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підстави для застосуванні положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-11, 14, 72-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, вул. Бульварно - Кудрявська буд.16, місто Київ, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяті днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 17 листопада 2022 року.

Суддя Т.О. Шувалова