Справа № 380/15247/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15 листопада 2022 року
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Костецький Назар Володимирович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області (пл. Григоренка, 3, м. Львів, ), Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Григоренка, 3, м. Львів, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 16.03.2005 по 30.09.2007 при звільненні;

-зобов`язати ГУНП у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 16.03.2005 по 30.09.2007.

Ухвалою суду від 01.11.2022 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали від 01.11.2022 про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обгрунтування клопотання зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином до 19.07.2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками. Спірні правовідносини, а саме протиправна бездіяльність Головного управління МВС України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 16.03.2005 по 30.09.2007 при звільненні, мали місце під час дії законодавства, що не обмежувало строки звернення до суду у питаннях, що стосувалася заробітної плати чи грошового забезпечення. Про існування сум невиплаченої індексації у порушення діючого на той момент чинного законодавства позивачу не було відомо ні до часу подання запиту в Ліквідаційну комісію ГУМВС України у Львівській області, ні після отримання отримання відповіді від 15.07.2022 на запит, так як у відповіді Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області було чітко прописано, що індексувати доходи осіб рядового і начальницького складу почали з липня 2007 відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів громадян та постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 за№ 913. Позивач вважає, що отримання грошового забезпечення як різновиду заробітної плати, навіть у підрозділах ГУМВС України у Львівській області, не стосується питань прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Крім того зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан. Просить суд визнати причини пропуску строку подання позовної заяви до суду поважними та поновити даний строк.

Розглядаючи заяву та вирішуючи питання строків звернення до суду з даним позовом, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак, 19.07.2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга ст.233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції:

-працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1);

-із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).

Відтак, унесенням до Кодексу законів про працю України вказаних змін законодавець, виклавши у новій редакції ч.1 та ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, увів строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.

Суд звертає увагу, що строки визначені ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України стосується виплати всіх сум, що належать працівникові у разі його звільнення.

При цьому, стаття перша цієї ж норми передбачає загальний строк звернення до суду у трудових спорах.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу у підрозділах Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, був звільнений зі служби у 2017 році та після виплати йому індексацій грошового забезпечення не погодився із її розміром під час нарахування за період з 16.03.2005 по 30.09.2007.

Частина 5 статті 122 КАС України, передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Враховуючи те, що наведена процесуальна норма є спеціальною нормою у відношенні до ч.1 ст.233 Кодексу законів про працю України, суд вважає, що така (ч.5 ст.122 КАС України) повинна застосовуватись до спірних правовідносин.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин повинен застосовуватись місячний строк звернення до суду, передбачений ч.5 ст.122 КАС України.

Із даного позову вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 16.03.2005 по 30.09.2007.

Суд, враховуючи правову позицію Верховного Суду у постановах від 20.11.2019 року у справі №620/1892/19, від 05.02.2020 року у справі №825/565/17 вважає, що індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців.

При цьому, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення повинна здійснюватись щомісячно за наявності підстав.

Жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з цим позовом після припинення проходження служби у 2017 році та після 19.07.2022 - внесення змін, щодо встановлення строків на вирішення трудових спорів, позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено та не подано.

Викладене в сукупності свідчить про те, що позовна заява з вимогами про нарахування і виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 16.03.2005 по 30.09.2007, подана з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Як на поважність пропуску строку звернення до суду представник позивача вказує на запровадження в Україні воєнного стану.

За загальним правилом, поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що питання поновлення строку звернення до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Сам лише факт запровадження воєнного стану на території України, без обґрунтування неможливості звернення позивача до суду у передбачені КАС Україні строки без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на позивача, не може вказувати на наявність об`єктивних причин та перешкод для своєчасної подачі позовної заяви.

Позивачем не надано доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на позивача та не вказано жодної іншої обставини, яка б об`єктивно унеможливила звернення до суду за захистом своїх прав протягом визначеного законом місячного строку.

Вказане в сукупності дає підстави стверджувати про відсутність обставин, які б об`єктивно унеможливили б звернення позивача до суду за захистом прав протягом визначеного законом строку.

Суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, тому не визнає поважними вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Вказане зумовлює повернення позивачу позовної заяви та доданих до неї матеріалів згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Повернення позовної заяви та надання позивачу права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до суду з такою позовною заявою, не є обмеженням доступу до суду, гарантованого пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про його повернення.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 169, 243, 248, 256, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, -відмовити .

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області (пл. Григоренка, 3, м. Львів, ), Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Григоренка, 3, м. Львів, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Костецький Н.В.