Справа № 340/1417/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 340/1417/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.
суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Національної академії Національної гвардії України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 р. (суддя Кармазина Т.М.) в справі № 340/1417/22 за позовом Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 , третя особа Міністерство внутрішніх справ України, про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,

ВСТАНОВИВ:
Національна академія Національної гвардії України (далі академія) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Міністерство внутрішніх справ України, про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, за період з 19.08.2020 р. по 20.01.2022 р. у розмірі 225 085,70 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 р. позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національній академії Національної гвардії України, у розмірі 29 390,24 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вважає неправильним висновок суду першої інстанції про невідповідність приписів постанови Кабінету Міністрів України № 964 приписам п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України, ототожнюючи поняття витрати на грошове забезпечення та заробітна плата.

Також є неправильним висновок про відсутність підстав для стягнення грошового забезпечення в розмірі 195 695,55 грн. та про поширення на відповідача п. 13 Порядку № 260, затвердженого наказом Міноборони 07.06.2018 р., в частині неповернення грошового забезпечення військовослужбовцю Збройних Сил України, тоді як академія знаходиться у підпорядкуванні МВС.

При цьому зазначає, що відповідач в добровільному порядку змінив вид військової служби, добровільно взяв зобов`язання щодо відшкодування МВС витрат у разі дострокового розірвання контракту, а відрахування позивача з навчання не припинило проходження ним військової служби.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, порушивши принцип диспозитивності.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.03.2020 між Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 укладено контракт строком на 3 роки про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу.

Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 19.08.2020 №646 зараховано на навчання курсантами на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра тактичного рівня підготовки осіб рядового, сержантського і старшинського складу Національної гвардії України та громадян України відповідно списку (додаток), в тому числі і солдата ОСОБА_2

19.08.2020 між МВС України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки, та добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії Національної гвардії України, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.

Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України №168 від 19.08.2020 (по стройовій частині) ОСОБА_1 зарахований в списки особового складу Національної академії та на всі види забезпечення на період навчання з 27.07.2020, призначений на посаду курсанту.

15.12.2021 відповідач подав на ім`я начальника курсу №1 рапорт, в якому просив його клопотання перед командуванням Національної академії Національної гвардії України про відрахування з навчального закладу у зв`язку з небажанням продовжувати навчання за наявності підстав, передбачених пп. «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Своє рішення відповідач пояснив помилковим вибором професії.

В рапорті зазначено, що з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти» №964 від 12.07.2006 року відповідач ознайомлений та з нею згодний. Рапорт підписано відповідачем власноруч.

Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 20.01.2022 №12 (по стройовій частині) достроково припинено (розірвано) контракт про навчання курсантів, виключено зі списків перемінного складу курсантів та продовольчого забезпечення солдата ОСОБА_1 , курсанта 3 відділення 320 навчальної групи курсу №1 факультету логістики, за наявності підстав, передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконання умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", 20.01.2022 року.

Національною академією Національної гвардії України складено зведений розрахунок фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 за період навчання з 19.08.2020 по 20.01.2022, відповідно до якого сума відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в Національній академії, становить 225 085,79 грн. Із вказаним розрахунком відповідач ознайомлений та згоден, що підтверджується його підписом.

Відповідно до заяви-зобов`язання, підписаної відповідачем, він зобов`язується добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії Національної гвардії України під час проходження військової служби (навчання), у розмірі 225085,79 грн.

Національною академією Національної гвардії України складено та вручено відповідачу 01.02.2022 претензію №84/1-172 від 01.02.2022, в якій зазначено, що сума заборгованості складає 225 085,79 грн., яку вимагалось сплатити протягом 10 днів з дня отримання претензії.

Суд першої інстанції вважав, що відсутні підстави для стягнення з колишнього курсанта витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, як особі, яка перебувала на публічній службі, у частині відшкодування сум грошового забезпечення, оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі, а також оскільки навчання курсанта є військовою службою і не виключає виконання під час навчання завдань військової служби, грошове забезпечення військовослужбовця не відноситься до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у навчальному закладі, а є видатками у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, виплаченими за період військової служби.

Відповідно, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині стягнення суми грошового забезпечення за період навчання з 19.08.2020 по 20.01.2022 року в сумі 195 695,55 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість іншої частини позовних вимог, а саме в частині витрат, пов`язаних з утриманням відповідача під час навчання у Національній академії Національної гвардії України, в частині суми 29 390,24 грн., з яких: предмети, матеріали, обладнання та інвентар 22 989,80 грн.; медикаменти та перев`язувальні матеріали - 40,50 грн.; продукти харчування 4 517,26 грн.; оплата теплопостачання 1 158,84 грн.; оплата водопостачання та водовідведення - 262,48 грн.; оплата електроенергії - 420,40 грн.; оплата послуг (крім комунальних) - 0,96 грн.

Позивачем рішення суду першої інстанції оскаржене в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з виплатою грошового забезпечення за період навчання в академії, в сумі 195 695,55 грн.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений вище висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19.08.2020 р. між МВС України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки, та добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії Національної гвардії України, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.

Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України №168 від 19.08.2020 р. (по стройовій частині) ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення на період навчання з 27.07.2020 р., призначений на посаду курсанту.

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 15.12.2021 р. про звільнення наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 20.01.2022 р. №12 (по стройовій частині) достроково припинено (розірвано) контракт про навчання курсантів, виключено зі списків перемінного складу курсантів та продовольчого забезпечення солдата ОСОБА_1 , курсанта 3 відділення навчальної групи курсу №1 факультету логістики, за наявності підстав, передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконання умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 20.01.2022 р.

Національною академією Національної гвардії України складено зведений розрахунок фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_2 за період навчання з 19.08.2020 р. по 20.01.2022 р., відповідно до якого сума відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в академії, становить 225 085,79 грн.

Із розрахунком відповідач ознайомлений та власноручно зробив напис про згоду з розрахунком.

Відповідач зобов`язався добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії Національної гвардії України під час проходження військової служби (навчання), у розмірі 225 085,79 грн.

Академією вручено відповідачу 01.02.2022 р. претензію №84/1-172 від 01.02.2022 р., в якій зазначено, що сума заборгованості складає 225 085,79 грн., яку вимагалось сплатити протягом 10 днів з дня отримання претензії.

Фактичні витрати, пов`язані з утриманням, становлять 225 085,70 грн. і складаються з витрат по грошовому забезпеченню 195 695,55 грн.; з витрат на предмети, матеріали, обладнання та інвентар 22 989,80 грн., медикаменти та перев`язувальні матеріали - 40,50 грн., продукти харчування 4 517,26 грн., оплата теплопостачання 1 158,84 грн., оплата водопостачання та водовідведення - 262,48 грн., оплата електроенергії - 420,40 грн., оплата послуг (крім комунальних) - 0,96 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною шостою статті 2 Закону № 2232-ХІІ одним із видів військової служби - є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки.

Частиною п`ятою статті 25 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

За приписами частини десятої статті 25 Закону № 2232-ХІІ курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. №964 (далі - Порядок №964), пунктом 7 якого визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

За змістом пунктів 3 та 4 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Враховуючи, що відповідач достроково припинив навчання в академії, то в силу частини десятої статті 25 Закону № 2232-ХІІ та Порядку №419 він зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є виключно питання відшкодування витрат, пов`язаних з виплаченим відповідачу грошовим забезпеченням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Наказом МВС України від 15.03.2018 р. №200, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2018 р. за №405/31857, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі - Інструкція №200), яка визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №200 курсантам, докторантам, ад`юнктам та слухачам, які перед зарахуванням на навчання проходили військову службу на посадах осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за час навчання у військових навчальних закладах грошове забезпечення виплачується в порядку, передбаченому для цих осіб, при цьому грошове забезпечення визначається з посадових окладів за останніми штатними посадами, які вони обіймали до зарахування на навчання, окладів за військовим званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 11 розділу VI Інструкції №200 посадові оклади курсантам та слухачам виплачуються з початку навчального року. За період з дня зарахування на навчання і до початку навчального року виплачуються: 1) курсантам з числа військовослужбовців строкової служби - посадові оклади за останніми штатними посадами, які вони обіймали у військових частинах; 2) курсантам, які не перебували на військовій службі перед зарахуванням на навчання, - посадові оклади за I тарифним розрядом, установленим у додатку 12 до постанови №704.

Пунктом 1 розділу XXXI Інструкції №200 передбачено, що у разі звільнення військовослужбовців з військової служби грошове забезпечення виплачується:

1) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що обіймають посади до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби, слухачам, курсантам з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до дня, що настає за днем виключення наказом зі списків особового складу, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням пунктів 2 4 цього розділу);

2) військовослужбовцям строкової служби, курсантам військових навчальних закладів, крім курсантів, зазначених у підпункті 1 цього пункту, - за весь місяць, у якому вони звільнені, а курсантська посадова надбавка - не більше ніж до дня, що настає за днем виключення зі списків особового складу.

Тобто, грошове забезпечення військовослужбовця є винагородою за державну службу особливого характеру, і виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця.

Пунктом 13 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок №260), встановлено, що грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає, крім випадків повернення сум грошової допомоги (при звільненні з військової служби) у разі скасування наказу відповідного командира про звільнення військовослужбовця з військової служби відповідно до чинного законодавства України.

При цьому суд зауважує, що абзацом третім пункту 1 розділу І Порядку № 260 чітко визначено, що дія цього Порядку (крім розділів II, V, VI, IX, XII, XVI-XXIV) поширюється на військовослужбовців, умови виплати грошового забезпечення для яких встановлено іншими нормативно-правовими актами.

Відтак, оскільки положеннями Порядку № 260, викладеними в розділі І, дія якого поширюється на військовослужбовців, умови виплати грошового забезпечення для яких встановлено іншими нормативно-правовими актами, зокрема, на військовослужбовців Національної гвардії України, передбачено, що виплачене військовослужбовцю грошове забезпечення поверненню не підлягає, суд погоджує висновок суду першої інстанції про те, що отримане військовослужбовцем у встановленому порядку грошове забезпечення не підлягає відшкодуванню (поверненню).

На користь такого висновку свідчать й приписи пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, позаяк судом не встановлено недобросовісної поведінки відповідача, рахункової помилки позивача.

Доводи апелянта про помилковість застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції пункту 13 розділу І Порядку № 260 спростовані приведеними вище положеннями пункту 1 розділу І Порядку № 260, за якими дія цього Порядку (крім розділів II, V, VI, IX, XII, XVI-XXIV) поширюється на військовослужбовців, умови виплати грошового забезпечення для яких встановлено іншими нормативно-правовими актами.

Посилання апелянта на добровільне взяття відповідачем на себе зобов`язань про відшкодування витрат у разі дострокового розірвання контракту не спростовує приведених вище висновків суду стосовно відсутності підстав для стягнення з відповідача витрат з грошового забезпечення, як й факт того, що відповідач після розірвання контракту з академією продовжує перебувати на військовій службі.

Стосовно аргументу позивача про вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог, порушення принципу диспозитивності, суд зазначає, що суд першої інстанції не вийшов за межі позовних вимог, а прийняв рішення про часткове задоволення позову, що повністю узгоджується з приписами пункту 1 частини п`ятої статті 246 КАС України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа стосується питання прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а позивач не є службовою особою, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище, ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків встановлених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Національної академії Національної гвардії України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 р. в справі № 340/1417/22 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 р. в справі № 340/1417/22 за позовом Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 , третя особа Міністерство внутрішніх справ України, про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 14.11.2022 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 14.11.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко