Справа № 420/16094/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправною бездіяльності по відмові у наданні публічної інформації на запити, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича по відмові у наданні публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 29 серпня 2021 року про надання відомостей про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих першого слідчого відділу;

Зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві надати відомості про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих першого слідчого відділу, а з дня набрання судовим рішенням законної сили надати до суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що 29.08.2021 року він звернувся до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві із запитом на інформацію, в якому просив надати про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих першого слідчого відділу. Позивач отримав відповідь від 03.09.2021 року, якою відмовлено у задоволенні запиту.

Ухвалою суду від 10.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

05.10.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно з яким, запитувана позивачем інформація не може бути надана, оскільки надати інформацію про рух кримінальних проваджень не виявляється за можливе у зв`язку із її відсутністю, а інша частина інформації може бути отримана лише у порядку та в межах визначених КПК України, а не за Законом України «Про доступ до публічної інформації».

04.10.2021 року від представника позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу та заперечення на відзив на позов.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 09.11.2021 року.

Ухвалою суду від 21.10.2021 року об`єднано в одне провадження адміністративні справи № 420/16094/21 та № 420/16093/21.

Так, за результатом розгляду справи № 420/16093/21 позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича по відмові у наданні публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 29 серпня 2021 року про надання відомостей про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих другого слідчого відділу;

Зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві надати відомості про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих другого слідчого відділу, а з дня набрання судовим рішенням законної сили надати до суду звіт про виконання судового рішення.

08.10.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно з яким, запитувана позивачем інформація не може бути надана, оскільки надати інформацію про рух кримінальних проваджень не виявляється за можливе у зв`язку із її відсутністю, а інша частина інформації може бути отримана лише у порядку та в межах визначених КПК України, а не за Законом України «Про доступ до публічної інформації».

11.10.2021 року від представника позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу та заперечення на відзив на позов.

26.10.2021 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

26.10.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 16.12.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 21.01.2022 року.

У судовому засіданні, 21.01.2022 року представник позивача підтримав позовні вимого з підстав, викладених у позовних заявах та запереченнях на відзиви.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзивах та додаткових поясненнях.

В подальшому, у судове засідання 14.11.2022 року сторони не з`явилися, повідомлялися про день час і місце судового розгляду належним чином та своєчасно.

14.11.2022 року від представника відповідача надійшла заява про подальший розгляд справи без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Позивач, представник позивача до суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

15.11.2022 року від представника відповідача надійшло додаткові пояснення, згідно до яких представник відповідача зазначив, що за результатом розгляду запиту на публічну інформацію, ТУ ДБР у м Миколаєві надало відповідь від 03.09.2021 за вих. №Т-3000/ЇЗПІ/16-03-16/21, відповідно до якої у задоволені запиту було відмовлено на підставі п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Запитувана інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом. Доступ до такої інформації мають учасники кримінального провадження та інші особи. Ці правовідносини регулюються КПК. Порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також надання відомостей з нього, регламентовані правовими нормами Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення. Відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою згідно з додатком 6до цього Положення. Однак позивач просить надати не витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відомості про рух кримінальних проваджень стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 по дату звернення. Інформація про рух кримінального провадження охоплює усі стадії досудового розслідування та, навіть, судового провадження, та виходить за межі інформації, що міститься у витягу з ЄРДР на стадії внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру. Крім того, Положенням про ЄРДР не передбачено форми «Витяг» з ЄРДР відомості про рух кримінального провадження».

Суд, вислухав пояснення представників сторін, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

29.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві із запитом на інформацію, в якому просив надати на адресу електронної пошти та на домашню адресу відомості про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих першого слідчого відділу.

Також, 29.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві із запитом на інформацію, в якому просив надати на адресу електронної пошти та на домашню адресу відомості про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих другого слідчого відділу.

03.09.2021 року Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві було надано відповідь №Т-3000/ЗПІ/16-03-16/21, в якій зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Статтею 214 КПК України визначено порядок надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань заявнику. Крім іншого, порядок доступу до інформації, яка містить персональні дані, регулюється Законом України «Про захист персональних даних». Інші права доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_1 має право реалізувати після отримання повідомлення слідчого або прокурора про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, в порядку, визначеному ст. 290 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписами ст. 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію», право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації», визначено перелік суб`єктів відносин у сфері доступу до публічної інформації якими є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 20 Закону України «Про інформацію» встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо (стаття 29 Закону України «Про інформацію»).

Згідно з ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, зокрема, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону.

Приписами ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Статтею 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що його дія не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також, на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, викладеними в постанові від 29 вересня 2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», процесуальні закони (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України) регламентують спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження.

Тобто, положення Закону «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на доступ учасників кримінального провадження до отримання інформації або документів, створених у ході здійснення досудового розслідування.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України Про Державне бюро розслідувань, Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Пунктом 5 частини першої статті 3 КПК України установлено, що досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

У частині другій статті 214 КПК України, зокрема, передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Таким чином, інформацією, яка містить таємницю досудового розслідування, є та, яку було створено або одержано відповідачем у кримінальному провадженні після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Доступ до такої інформації мають учасники кримінального провадження та інші особи.

Такий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 826/7244/18.

Порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього, регламентовані правовими нормами Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом ГПУ від 06 квітня 2016 року № 139 (далі - Положення № 139).

Разом з тим, відповідно до розділу I "Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань" Положення №139, реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог КПК України з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Відповідно до вимог розділу II "Порядок формування та ведення Реєстру" Положення № 139, у Реєстрі автоматично фіксується дата обліку інформації та присвоюється номер кримінального провадження. Факт реєстрації кримінального правопорушення (провадження) настає з моменту підтвердження керівником прокуратури або органу досудового розслідування таких відомостей.

Номер кримінального провадження складається із 17 цифр, які містять такі реквізити: код відомства, орган якого розпочав досудове розслідування (1); рік реєстрації (4); код території регіону (2) та ідентифікатор органу прокуратури чи досудового розслідування у межах регіону, де він розташований (3); номер кримінального провадження (7). Реквізити номера кримінального провадження зберігаються на всіх стадіях досудового розслідування.

Згідно з розділом 4. «Надання відомостей з Реєстру» Положення № 139, відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою згідно з додатком 6 до цього Положення.

До витягу з Реєстру включається інформація про: номер та дату реєстрації кримінального провадження (виділення матеріалів досудового розслідування); дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, наслідок розслідування кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР)); короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові та дату народження особи, якій повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї; найменування, код ЄДР, юридичну адресу, розрахунковий рахунок, місце та дату державної реєстрації юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а також анкетні дані її представника; орган досудового розслідування; прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, дізнавача (дізнавачів) органів дізнання, уповноваженої особи (осіб) іншого підрозділу, працівника (працівників) підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.

Реєстратори самостійно формують (отримують) витяг з Реєстру в межах унесеної інформації та посвідчують його своїм підписом.

Держатель надає відомості з Реєстру з додержанням вимог КПК України та Закону України "Про захист персональних даних".

При цьому суд враховує позицію ВП ВС у постанові від 08 квітня 2020 року по справі № 826/7244/18, згідно з якою КПК України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників кримінального провадження з інформацією, створеною (одержаною) у ході досудового розслідування та судового провадження відповідної кримінальної справи. Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження, можуть реалізувати своє право на отримання відповідної інформації за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 222 КПК України. Отже, частина запитуваної інформації, яка є наслідком проведення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні, містить таємницю досудового розслідування, отримати яку можливо виключно в порядку, визначеному КПК України.

У вищенаведеному рішенні ВП ВС дійшла висновку, що ГПУ необґрунтовано відмовила позивачу в наданні запитуваної ним в адвокатських запитах інформації, а саме щодо переліку кримінальних проваджень, за якими до ЄРДР внесені відомості про вчинення ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, а також стосовно дат, номерів, обставин та кваліфікації внесених відомостей до ЄРДР

Крім того, у постанові від 31.07.2018 у справі №804/7312/15, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що відомості, які містять оперативні дані правоохоронних органів про злочини та причетних до їх вчинення осіб, за визначенням категорії "службової інформації", яке встановлене статтею 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", не можуть належати до службової інформації, а відомості про особу щодо якої занесено запис до бази даних Єдиного реєстру досудових розслідувань, за якою статтею, яким правоохоронним органом та за повідомленням якої особи, що запитувались позивачем, не відповідають сукупності вимог, визначених частиною 2 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", для обмеження доступу до даної інформації. Така інформація не використовується в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя, а розголошення інформації не може завдати істотної шкоди цим інтересам, а шкода від оприлюднення такої інформації не переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не містить інформації, зібраної в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни чи інформації, що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації.

Таким чином, суд робить висновок про протиправність відмови відповідача у задоволенні запитів ОСОБА_1 № № Т-2999/ЗПІ, Т-3000/ЗПІ та наявність підстав для зобов`язання відповідача надати інформацію, яку просив позивач у вказаних запитах.

Разом з тим, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача по відмові у наданні інформації, тоді як бездіяльність передбачає пасивну поведінку суб`єкта владних повноважень, а у даному випадку відповідачем було вчинено активні ді (надано відповідь), проте, протиправні дії.

Таким чином, суд робить висновок про відмову у задоволенні вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, та про наявність підстав для виходу, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, за межі позовних вимог та визнання протиправними дій заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича по відмові у наданні публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 29 серпня 2021 року про надання відомостей про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих першого та другого слідчих відділів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративні позови ОСОБА_1 належать до часткового задоволення.

Суд зазначає, що позивачем надано заяви про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу по 5434,00 грн. за звернення до суду із позовами у справах № 420/16094/21 та № 420/16093/21.

26.10.2021 оку від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд визначає розмір суми витрат на правничу допомогу, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача згідно з умовами договору про подання правової допомоги № 14 від 20.06.2021 року та доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд зазначає, що зазначені позивачем суми є неспівмірними зі складністю справи. Також, зміст позовів та заяв по суті є ідентичним.

Враховуючи викладене, суд робить висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 500,00 грн. витрат на правничу допомогу, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позивач в позовній заяві не навів жодного обґрунтування про необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, у зв`язку з чим суд не вважає за необхідне встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправною бездіяльності по відмові у наданні публічної інформації на запити, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправними дії заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича щодо відмови у наданні публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 29 серпня 2021 року про надання відомостей про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих першого слідчого відділу.

Зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві надати відомості про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих першого слідчого відділу.

Визнати протиправними дії заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохути Бориса Валерійовича щодо відмови у наданні публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 29 серпня 2021 року про надання відомостей про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих другого слідчого відділу.

Зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві надати відомості про рух кримінальних проваджень, порушених стосовно прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 та слідчих ТУ ДБР у місті Миколаєві у період з 01.12.2020 року по дату звернення, які знаходилися або знаходяться у провадженні слідчих другого слідчого відділу.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 500,00 грн. (п?ятсот гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Заступник директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Плохута Борис Валерійович (вул. Погранична, 9, м. Миколаїв, 54020).

Відповідач Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві (вул. Погранична, 9, м. Миколаїв, 54020, )

Повний текст рішення складений та підписаний судом 18 листопада 2022 року.

Суддя Н.В. Бжассо