Справа № 380/14628/22
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення позовної заяви

15 листопада 2022 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сподарик Н.І. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А :
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «підйомної допомоги» передбаченої підпунктом 1 частини 3 статті 9-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2018, 2019, 2020 рік;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «підйомної допомоги» передбаченої підпунктом 1 частини 3 статті 9-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «індексації грошового забезпечення»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «індексації грошового забезпечення» за 2018, 2019, 2020 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «індексації грошового забезпечення»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки з урахуванням «індексації грошового забезпечення».

Ухвалою суду від 24.10.2022 позовну заяву залишено без руху, а позивачеві надано строк для усунення виявлених недоліків (десять днів з дня вручення цієї ухвали) у спосіб: скерувати на поштову адресу Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2) заяву про усунення недоліків позовної заяви (вказати номер справи та прізвище судді), до якої додати:

- клопотання про поновлення строку звернення до суду та докази у підтвердження викладеного у такому клопотанні;

- письмові докази на підтвердження викладених обставин у позовній заяві;

- докази надсилання відповідачу листом з описом вкладення копії позовної заяви та доданих до неї документів

27.10.2022 за вх.№67914 від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви не були усунуті в повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.11.2022 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви у справі №380/14628/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, встановлений ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2022, на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

10.11.2022 за вх.№70979 від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 01.11.2022 у справі №380/14628/22, до якої долучено: заяву щодо строків звернення до адміністративного суду; заява з поясненнями щодо надання доказів.

У поданій заяві щодо строків звернення до суду представник позивача зазначив, що нова редакція ч.2 ст.233 КЗпП України застосовується тільки з 19.07.2022 року. Тобто, обчислення тримісячного строку слід здійснювати з 19.07.2022 року, а тому такий спливає 19.10.2022 року. Крім того, покликається на правові позиції Верховного Суду висловлені у постановах від 07.02.2022 року у справі №420/7697/21, від 13.03.2019 року у справі №807/363/18. Просив врахувати дані пояснення щодо пропущеного строку звернення до суду та прийняти позовну заяву до розгляду.

Щодо подання доказів, позивач зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому, зазначив, що звернувся до відповідача із запитом про отримання доказів.

Щодо тверджень представника позивача про обов`язок подання доказів відповідачем суд зазначає, частиною 4 статті 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, слід зауважити, що передбачений частиною 2 статті 77 КАС України обов`язок доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не слід розуміти так, що позивач звільняється від обов`язку надати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує позов.

Суддя зазначає, що доводи представника позивача про неправильне обчислення відповідачем спірних сум грошового забезпечення ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджених жодними належними та допустимими доказами.

Щодо усунення недоліку позовної заяви в частині надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску строку, суд зазначає, що представником позивача надано заяву «щодо строків звернення до адміністративного суду», в якій викладено пояснення щодо необхідності врахування тримісячного строку звернення до суду з позовом, встановленого статтею 233 КЗпП України, а не частини п`ятої статті 122 КАС України.

Тобто, представник позивача у заяві «щодо строків звернення до адміністративного суду» не клопотав суд про поновлення пропущеного місячного строку звернення до суду з позовом, натомість висловив свою незгоду із застосуванням судом строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, та наполягав на тому, що тримісячний строк звернення з позовом, встановлений статтею 233 КЗпП України не пропущено.

Оцінюючи обґрунтованість заяви представника позивача «щодо строків звернення до адміністративного суду», суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга статті 233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (частина перша);

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (частина друга).

Частина п`ята статті 122 КАС України, яка є спеціальною нормою, передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Крім того, про перевагу спеціальної норми частини п`ятої статті 122 КАС України над загальною зазначав Верховний Суд у постановах від 23.06.2022 справа №540/2001/21, від 28.09.2022 справа №420/358/22, від 29.09.2022 справа №420/3978/22.

Наведені норми чинного законодавства та правозастосовна діяльність Верховного Суду дозволяють прийти щонайменше до таких висновків:

- після викладу у новій редакції частини першої та частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, уведено строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати;

- частина п`ята статті 122 КАС України встановлює спеціальний строк звернення до суду по відношенню до загальних строків, передбачених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України, у спорах, які стосуються прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

- строк визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України є процесуальним строком та повинен застосовуватись на час вчинення процесуальної дії;

- частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України є спеціальною нормою по відношенню до частини п`ятої статті 122 КАС України, оскільки стосується виплати лише тих сум, які належать при звільненні.

В матеріалах справи наявний витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2020 №186, який вказує на те, що позивач проходив військову службу, яка вважається публічною згідно пункту 17 частини першої статті 4 КАС України.

Оскільки позивач не погоджується з неврахуванням індексації грошового забезпечення при нарахуванні «підйомної допомоги» передбаченої підпунктом 1 частини 3 статті 9-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2018, 2019, 2020 рік, одноразової грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, які повинні нараховуватись під час проходження публічної служби, до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальний процесуальний строк передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України місячний строк на звернення до суду.

Розглядаючи питання початку перебігу строку судом враховано таке.

Зміст абзацу першого частини 122 КАС України, вказує на те, що початок перебігу строку звернення до суду пов`язується з днем коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частиною першою статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-XII, з наступними змінами та доповненнями, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Як передбачено частиною першою статті 2 цього ж Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постановах від 20.11.2019 у справі №620/1892/19, від 05.02.2020 у справі №825/565/17, індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців.

Підсумовуючи викладене, перебіг строку звернення до суду у спірних правовідносинах починається з наступного дня після отримання військовослужбовцем непроіндексованого місячного грошового забезпечення.

Зміст наказу від 31.08.2020 №186 вказує на те, що відносини публічної служби у позивача припинились 31.08.2020 і з цього часу грошове забезпечення ним не отримувалось.

Представник позивача зазначив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №380/17019/21 позивачу 23.06.2022 виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 153472,00 грн. Довіреність на представника ОСОБА_2 нотаріально посвідчена 04.08.2022. Тобто про невірний обрахунок індексації позивач ознайомився і з моменту звернення в суд із позовною заявою у його ж справі №380/17019/21.

Відтак, вимоги щодо не врахування індексації, яка є складовою грошового забезпечення при обрахунку підйомної допомоги» передбаченої підпунктом 1 частини 3 статті 9-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2018, 2019, 2020 рік, одноразової грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, до звільнення з військової служби подані поза межами - як місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України; так і трьохмісячного строку звернення, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України.

Обґрунтовуючи свою заяву «щодо строків звернення до адміністративного суду», представник позивача посилався на те, що нова норма щодо застосування строків звернення до суду з вимогами щодо заробітної плати, введена з 19.07.2022 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", не має застосовуватися до правовідносин, що виникли раніше, оскільки стаття 58 Конституції України встановлює загальне правило заборони зворотної дії в часі законів та нормативно-правових актів.

Як вже зазначалось вище, у зв`язку із набранням чинності 19.07.2022 таких змін, до вимог про стягнення оплати праці почали застосовуватись строки звернення за судовим захистом. Прикінцеві та перехідні положення не містять жодних застережень щодо застосування цього закону, а тому він застосовується за загальними правилами дії у часі, у просторі та на коло осіб.

Застосування цієї норми здійснюється судом в момент розгляду питання про дотримання строку звернення. Ця норма є процесуальною. А відповідно суд повинен застосовувати ту процесуальну норму, яка є чинною на момент вчинення відповідної процесуальної дії.

Тому до правовідносин позивача, що склалися з приводу нарахування індексації на її грошове утримання, суд застосовує чинну процесуальну норму, що діє з 19.07.2022 року.

Виходячи з тих строків, які цією нормою встановлені, строки звернення до суду з даним адміністративним позовом, є пропущеними, як уже й зазначалося.

Твердження представника позивача про зміну правового регулювання строків звернення до суду з цієї категорією позовів є в цілому вірними. Зміна правового регулювання може вважатись поважною причиною для поновлення строку, оскільки не залежала від волі позивача і позивач мав законні очікування дотриматися строків звернення до того, як їх правове регулювання було змінене .

Але вказане є підставою для поновлення строку звернення до суду, а не до автоматичного поширення раніше встановлених строків звернення до існуючих правовідносин.

Саме тому судом було запропоновано позивачу усунути недоліки шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом.

Однак представником позивача подано заяву «щодо строків звернення до адміністративного суду», у якій представник позивача висловив свою незгоду з твердженням про пропуск строку звернення до суду, але власне клопотання про поновлення строку не заявив.

Крім того суд має врахувати і статтю 234 Кодексу законів про працю України, чинну в редакції від 01.07.2022 року, згідно якої у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

В обставинах цієї справи наказ про звільнення позивач отримав у серпні 2020 року, тобто минуло більше року до моменту подачі цього позову.

Тому згідно статті 234 Кодексу законів про працю України у цих обставинах строк звернення до суду поновленню не підлягає. Річний строк, відповідно до вказаної норми, є присічним.

Таким чином, за відсутності клопотання про поновлення строку, за існуючого присічного річного строку для поновлення строку звернення з цією категорією позовів, суд не вбачає можливості для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Згідно із пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом першим частини четвертої 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.122, 123, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:
позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України та у строки, визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сподарик Н.І.