Справа № 300/3638/22
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" листопада 2022 р. справа № 300/3638/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 01.03.2022, зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Бойчук Надія Василівна звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про
визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов резервістів, військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації від 01.03.2022 №28;
зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення (виключення) позивача з військової служби, особового складу військової частини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що всупереч вимогам норми статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" позивач призваний на військову службу без його згоди та його направлено до військової частини поза місцем його проживання.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2022: визнано причини пропуску ОСОБА_1 встановленого законом строку звернення до суду з адміністративним позовом та поновлено пропущений строк звернення до суду; відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); залучено до участі в справі Військову частину НОМЕР_1 , як другого відповідача.
10.10.2022 до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30-34). Згідно відзиву відповідач щодо задоволення позовної заяви заперечив. Відзив мотивовано тим, що чинне законодавство не встановлює певної конкретної форми для вираження згоди, вона може бути виражена у будь-який спосіб: письмово або усно, а також шляхом вчинення відповідних дій. Зазначено, що позивач згідно з доданими до позовної заяви копіями витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 №6 та довідки від 02.03.2022 №30, 01.03.2022 призначений на посаду водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію". Також зазначено, що згідно з списками відправки команд ІНФОРМАЦІЯ_1 у військовій частині, позивач через ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації не убував. Позивач самостійно прибув до Військової частини НОМЕР_1 , висловивши таким чином своє бажання бути призваним на військову службу під час мобілізації. У подальшому Військовою частиною НОМЕР_1 було доведено до ІНФОРМАЦІЯ_3 призваних осіб, які самостійно прибули до військової частини для проходження військової служби без звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надсилання поіменних списків. Щодо проходження військової служби за місцем проживання зазначено, що на момент призову позивача на військову службу військова частина НОМЕР_1 розташовувалась та здійснювала територіальну оборону за місцем проживання позивача - в місті Івано-Франківськ. Щодо вимоги про звільнення позивача з військової служби зазначено, що на момент звернення позивача з позовною заявою у даній справі в частині вимоги про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення (виключення) позивача з військової служби, особового складу військової частини, спір про право не виник. Представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити.
21.10.2022 до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується з аргументами відповідача (а.с.40, 41). Зазначено, що 03.10.2022 позивач звернувся з відповідним рапортом, однак уповноваженими особами станом на 20.10.2022 рішення про звільнення позивача не прийнято. Крім цього зазначено, що саме по собі прибуття позивача до військової частини є недостатнім для висновку про його згоду бути призваним на військову службу.
11.11.2022 до суду надійшло заперечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого представник відповідача заперечує доводи позивача з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с.45-48). Крім підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, заперечення аргументовано тим, що місце призову, місце проходження військової служби та місце виконання завдань територіальної оборони не є тотожними поняттями. Водночас зазначено, що відповідно до статті 20 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" виконання завдань територіальної оборони здійснюється на всій території України включно з районами ведення воєнних (бойових) дій.
Військова частина НОМЕР_1 правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористалася. Ухвала про відкриття провадження була направлена судом за адресою, яка зазначена в позовній заяві, однак вказана кореспонденція повернулася до суду з відміткою УДППЗ Укрпошта - за закінченням терміну зберігання.
У відповідності до частини 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення, яке не вручене адресату з незалежних від суду причин, вважається, що останнє вручене належним чином. Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
Згідно витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов резервістів, військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації від 01.03.2022 №28, на виконання Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022 ОСОБА_1 направлено для проходження військової служби по мобілізації резервістів та військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку, які призвані на військову службу по мобілізації в складі команди № НОМЕР_2 (а.с.38).
Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 №6 відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022 старшого солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення, призначено водієм автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення, вважати позивача таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.15).
Відповідно до довідки командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2022 №30 солдат ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022 призваний на військову службу під час мобілізації для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 (а.с.16).
У відповідності до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 позивач одружений з ОСОБА_2 з 06 січня 2016 року (а.с.10).
Згідно посвідчення батьків багатодітної сім`ї НОМЕР_4 від 12.08.2019 ОСОБА_2 є матір`ю, ОСОБА_1 є батьком багатодітної сім`ї. Строк дії посвідчення батьків багатодітної сім`ї до 18.12.2029 (а.с.12, 14).
Відповідно до посвідчення батьків багатодітної сім`ї НОМЕР_4 від 12.08.2019, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, свідоцтв про народження (а.с.8, 9, 11) позивач виховує та утримує трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 2011 року народження, ОСОБА_4 2016 року народження, ОСОБА_5 2019 року народження (а.с.12, 14).
30.08.2022 позивач звернувся з рапортом до командира про перевід його на службу за місцем проживання відповідно до частини 2 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в редакції Закону №2122-IX від 15.03.2022.
В рапорті від 30.08.2022 начальник штабу - перший заступник командира Військової частини НОМЕР_1 зазначив, що в статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації стосується осіб, які на даний час не призвані і мають право скористатись відстрочкою від призову (а.с.7).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України, інші військові формування), сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Згідно абзацу четвертого частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (із змінами, внесеними згідно із Законом №1614-VII від 25.07.2014; в редакції Закону №2226-VIII від 06.12.2017) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).
Отже, відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років могли бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання.
Суд зазначає, що статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не врегульовано порядок проходження військової служби, а - порядок відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Таким чином, абзац четвертий частини першої статті 23 Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (із змінами, внесеними згідно із Законом №1614-VII від 25.07.2014; в редакції Закону №2226-VIII від 06.12.2017) не передбачає військову службу за місцем проживання, а регулює призов на військову службу тільки за місцем проживання.
Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період (пункт 6).
У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Як встановлено призов позивача на військову службу 01.03.2022 здійснено за місцем його проживання - місто Івано-Франківськ згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов резервістів, військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації від 01.03.2022 №28, яким старшого солдата ОСОБА_1 направлено для проходження військової служби по мобілізації резервістів та військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку (п.41), які призвані на військову службу по мобілізації в складі команди № НОМЕР_2 (а.с.38).
При цьому, проходження позивачем військової служби здійснювалося відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 №6, яким старшого солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення, призначено водієм автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення, вважати позивача таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.15).
Таким чином, доводи позивача про призов позивача до військової частини поза місцем його проживання є безпідставними.
Щодо доводів позивача про те, що позивач призваний на військову службу без його згоди, суд зазначає наступне.
Як встановлено, згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов резервістів, військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації від 01.03.2022 №28, на виконання Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022, позивача направлено для проходження військової служби по мобілізації резервістів та військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку (додаток 16), які призвані на військову службу по мобілізації в складі команди № НОМЕР_2 (п.41) (а.с.38).
Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 №6 відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022 старшого солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення, призначено водієм автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення, вважати позивача таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.15).
Однак, позивач через ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації не убував, а самостійно прибув до Військової частини НОМЕР_1 .
Оскільки позивач самостійно прибув до Військової частини НОМЕР_1 , без звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незгоди з призовом на військову службу, вказане свідчить про те, що позивач на добровільній основі був призваний на військову службу під час мобілізації.
З огляду на наведене, позивач призваний на військову службу за його згодою.
За таких обставин, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов резервістів, військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації від 01.03.2022 №28.
Щодо вимоги про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення (виключення) позивача з військової служби, особового складу військової частини, суд зазначає наступне.
Як встановлено, 30.08.2022 позивач звернувся з рапортом до командира про перевід його на службу за місцем проживання відповідно до частини 2 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в редакції Закону №2122-IX від 15.03.2022.
В рапорті від 30.08.2022 начальник штабу - перший заступник командира Військової частини НОМЕР_1 зазначив, що в статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації стосується осіб, які на даний час не призвані і мають право скористатись відстрочкою від призову (а.с.7).
Слід зазначити, що відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", із змінами, внесеними згідно із Законом №1614-VII від 25.07.2014, в редакції Законів №2226-VIII від 06.12.2017, №2122-IX від 15.03.2022, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.
Однак, абзац четвертий частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", із змінами, внесеними згідно із Законом №1614-VII від 25.07.2014, в редакції Законів №2226-VIII від 06.12.2017, №2122-IX від 15.03.2022 стосується відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації осіб, які призвані з 21.03.2022.
Відповідно до відповіді на відзив представник позивача зазначив, що 03.10.2022 позивач звернувся з відповідним рапортом, однак уповноваженими особами станом на 20.10.2022 рішення про звільнення позивача не прийнято (а.с.40, 41).
Суд зазначає, що Законом України "Про внесення зміни до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану" №2599-IX від 20.09.2022, який набрав чинності 01.10.2022, підпункт "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" доповнено новим абзацом такого змісту: "перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років".
Так, згідно підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" доповненого новим абзацом згідно із Законом №2599-IX від 20.09.2022, який набрав чинності 01.10.2022, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час воєнного стану звільняються з військової служби через визначені сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), серед яких, - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
Суд зазначає, що у даній справі спірним є наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов резервістів, військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації від 01.03.2022 №28, проте не є спірними обставини щодо звільнення позивача з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" доповненого новим абзацом згідно із Законом №2599-IX від 20.09.2022, оскільки правовідносини щодо звільнення позивача з підстави перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років виникли після 01.10.2022, тобто після набрання чинності Законом №2599-IX від 20.09.2022.
За таких обставин, в частині вимоги про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення (виключення) позивача з військової служби, особового складу військової частини, позивачем фактично обраний невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, що не позбавляє його можливості оскаржувати дії чи бездіяльність, які виникли через правовідносини, що утворилися на підставі рапорту від 03.10.2022.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити в задоволенні позову.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов резервістів, військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації від 01.03.2022 №28 та зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення (виключення) позивача з військової служби, особового складу військової частини - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.