Справа № 760/31947/21
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/557/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції /далі - Департамент/ (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), третя особа: інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві Соболь Юрій Юрійович /далі - інспектор поліції Соболь Ю.Ю./ (адреса: 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

22.11.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов вказаний адміністративний позов, датований 19.11.2021, за підписом представника позивача - адвоката Кулачко Т.М. (діє на підставі ордеру), в якому позивач просить суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 734926 від 12.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення далі - КУпАП), а також про накладення на ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 680,00 грн.;

- стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департамента патрульної поліції (ідентифікаційний код юридичної особи: 40108646) сплачений ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за подання даної позовної заяви судовий збір у розмірі 454,00 грн;

- стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код юридичної особи: 40108646) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисячі гривень 00 коп.), яка була надана ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відповідно до умов договору про надання правничої допомоги № 18/11/21-1 від 18.11.2021, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 19.11.2021.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 для розгляду зазначеного позову визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 30.11.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06.12.2021 вказаний позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Обґрунтування позову

В позові, зокрема, вказується, що інспектор поліції Соболь Ю.Ю. своєю постановою серії ДП18 № 734926 від 12.11.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі через начебто порушення ОСОБА_1 пункту 17.1 Правил дорожнього руху визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

В позові вказується, що як вбачається зі спірної постанови, позивач 12.11.2021 о 18 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом BMW Х5 (державний номерний знак НОМЕР_2 ) за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 27 здійснив рух смугою громадського транспорту, позначеною дорожнім знаком 5.11 та дорожньою розміткою 1.24, чим начебто порушив пункт 17.1 ПДР.

З зазначеною постановою позивач категорично не погоджується.

Зокрема, звертає увагу на те, що 12.11.2021 у зазначений час рухався на автомобілі BMW Х5 (державний номерний знак НОМЕР_2 ) по вулиці Польовій у місті Києві від своєї матері (яка проживає у житловому комплексі «Campus», який знаходиться по АДРЕСА_2 ) у бік вулиці Вадима Гетьмана у місті Києві.

Позивач вказує, що виїхавши на вулицю Вадима Гетьмана дійсно заїхав на смугу для маршрутних транспортних засобів і одразу здійснив перестроювання у середню смугу даної вулиці через переривчасту лінію дорожньої розмітки. Факт наявності переривчастої лінії дорожньої розмітки по вулиці Вадима Гетьмана біля будинку 27, яка дозволяє рух смугою для маршрутних транспортних засобів при виїзді з вулиці Польової підтверджується відеозаписом. Далі, рухаючись у середній смузі по вулиці Вадима Гетьмана у бік метро Шулявська, позивач біля будинку 27Д з метою повернути праворуч на провулок Індустріальний здійснив перестроювання у смугу для маршрутних транспортних засобів через переривчасту лінію дорожньої розмітки і здійснив поворот праворуч на провулок Індустріальний і далі продовжив рух по провулку Індустріальний на вулицю Дашавську. Факт наявності переривчастої лінії дорожньої розмітки по вулиці Вадима Гетьмана біля будинку 27Д, яка дозволяє рух смугою для маршрутних транспортних засобів при здійсненні повороту праворуч на провулок Індустріальний підтверджується відеозаписом. Факт того, що Позивач дійсно здійснив поворот праворуч на провулок Індустріальний і далі продовжив рух по провулку Індустріальний на вулицю Дашавську підтверджується відеозаписом.

Отже, позивач зауважує, що дійсно двічі здійснив рух смугою для маршрутних транспортних засобів, але зробив він це у відповідності до пункту 17.2 ПДР, а саме: перший раз, виїжджаючи на вулицю Вадима Гетьмана з вулиці Польової; другий раз, повертаючи праворуч з вулиці Вадима Гетьмана на провулок Польовий. Тобто, у зазначених діях Позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Додатково позивачем звернуто увагу на ту обставину, що інспектор поліції Соболь Ю.Ю., зупинивши позивача поводив себе зухвало, звернувшись до позивача не представився, на вимогу позивача не пред`явив своє службове посвідчення, не повідомив позивачу у зв`язку з яким адміністративним правопорушенням його зупинено, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, не роз`яснив позивачу його права і обов`язки, не заслухав пояснення позивача, що підтверджується відеозаписом.

Щодо правової позиції відповідачів

28.07.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, датований 27.07.2022, за підписом представника Департаменту - Дідковської Д.Ю. (діє на підставі довіреності), в якому Департамент просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Департамент вважає, що твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Зокрема, у відзиві вказується, що відповідно до постанови, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BMW Х5», номерний знак « НОМЕР_2 » в м. Києві, по вулиці Вадима Гетьмана, 27, здійснив рух смугою для громадського транспорту, позначеною дорожнім знаком 5.11 та дорожньою розміткою 1.24, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) - На дорозі із смугою для маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка ТЗ на цій смузі, чим скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 680 гривень.

Зазначається, що під час несення служби 12.11.2021, екіпажем патрульної поліції, було виявлено транспортний засіб «BMW Х5», номерний знак « НОМЕР_2 », який здійснював рух по смузі для руху маршрутних транспортних засобів по вул. Вадима Гетьмана, 27 в м. Києві. Після чого інспекторами було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Водій продовжуючи рух смугою для маршрутних транспортних засобів не зупинявся. Здійснив зупинку по вул. Дашавська, 37, (через 800 метрів від місця правопорушення). Інспектори підійшовши до водія, належним чином представились, пояснили суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросили пред`явити документи, зазначені в п. 2.1. ПДР на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4. (а) ПДР.

Вказується, що в ході розгляду справи інспектором було прийнято рішення притягнути позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зауважується, що відповідно до розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Таким чином в управлінні патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції відсутні фото- та відеоматеріали на підставі яких була винесена постанова серії ДП18 №734926 від 12.11.2021, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, звертається увага на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

12.11.2021, інспектором Управління патрульної поліції міста Києва ДПП Соболем Ю.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП18 № 734926 (а.с. 7) за змістом якої, 12.11.2021 о 18 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Гетьмана, 27 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_2 , здійснив рух смугою громадського транспорту, позначеною дорожнім знаком 5.11 та дорожньою розміткою 1.24, чим порушив п.п. 17.1 ПДР України.

У зв`язку з такими обставинами, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП України та накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що до неї додано відео з нагрудної камери АА-00167; АА-00544, однаку таке відео до суду надано не було.

До матеріалів справи представником позивача долучено диск з відеозаписами (а.с. 12), які судом досліджені, за наслідками чого встановлено, що на них зафіксовано наявність переривчастої лінії для виїзду зі смуги громадського транспорту на смугу загального користування біля буд. 27, в м. Києві по вул. Гетьмана, а також частину розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже законодавчо встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 17.1 ПДР України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Разом з тим, за змістом п. 17.2 ПДР України водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Отже, судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, не підтверджено жодним допустимим й належним доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене, відсутність доказів правомірності дій з боку інспектора патрульної поліції, встановлені судом обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови.

Висновок суду

Скасувати постанову серії ДП18 № 734926 від 12.11.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції Соболем Юрієм Юрійовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Щодо витрат на правничу допомогу

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою та другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частин третьої-четвертої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вбачається, що для того, щоб встановити, чи скористалась особа своїм правом на професійну правничу допомогу, наявність у неї у зв`язку з цим судових витрат та їх розмір, сторона має надати відповідні докази в установленому законом порядку.

На підтвердження надання позивачу адвокатом правничої допомоги до справи долучено:

-договір про надання правничої допомоги № 18/11/21-1 від 18.11.2021 (а.с. 13);

-акт приймання-передачі наданих послуг від 19.11.2021 (а.с. 14),

-заключна виписка по рахунку за період з 19.11.2021 по 19.11.2021 зі змісту якої вбачається, зокрема, сплата послуг за договором № 18/11/21-1 від 18.11.2021 в сумі 5 000,00 грн (а.с. 15).

Департамент у відзиві щодо розміру витрат на правничу допомогу заперечує, звернув увагу на те, що справа розглядається судом за правилами спрощеного провадження, без представництва у суді, предметом оскарження є постанова про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн, враховуючи значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію позивача або публічний інтерес до справи, відсутні підстави для задоволення заявлених вимог, зокрема, стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.

Вказані заперечення судом відхиляються з огляду на їх необґрунтованість, оскільки викладені доводи не спростовують долучених позивачем доказів щодо наданої професійної правничої допомоги у справі, а на підтвердження неспівмірності судових витрат Департаментом не надано жодних доказів.

Проаналізувавши документи, які додані на підтвердження понесених судових витрат, суд вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, а такий розмір витрат є обґрунтованим і відповідає критеріям співмірності та розумної необхідності таких витрат. Заперечення Департаменту такі висновки не спростовують.

Таким чином, враховуючи результат розгляду справи, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом послуг, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн відповідає критеріям співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.

За таких обставин, витрати позивача на правову допомогу у сумі 5 000,00 грн суд вважає обґрунтованими, у зв`язку з чим, такі витрати покладаються судом на Департамент.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням задоволення позову на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 454,00 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с. 5).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві - Соболь Юрій Юрійович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 734926 від 12.11.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції Соболем Юрієм Юрійовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ):

-454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) судового збору;

-5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень) витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич