Справа № 604/1190/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №604/1190/21

18 листопада 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Скалатської міської ради Тернопільської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Підволочиського районного суду Тернопільської області із позовом до відповідача Скалатської міської ради Тернопільської області про визнання незаконної бездіяльність Скалатської міської ради та її посадових осіб, які відмовились розглянути по суті скаргу, подану у червні 2019 року, визнання незаконною бездіяльність Скалатської міської ради та її посадових осіб, які відмовились розглянути по суті скаргу подану у січні 2020 року, зобов`язання Скалатську міську раду обстежити муровану огорожу та встановити на місцевості межу між земельними ділянками закріпивши її межовими знаками, зобов`язання Скалатську міську раду вжити заходів для усунення порушень і притягнення порушника до відповідальності, стягнути на користь ОСОБА_1 50 тисяч грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сусід ОСОБА_3 у 2019 році без згоди звів на їхній межі муровану огорожу і, як наслідок, був обмежений доступ до житлового будинку, літньої кухні та будівель, у зв`язку з чим не можуть їх обслуговувати, прибирати, ремонтувати. У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Скалатської міської ради із заявою, де просила вжити заходи щодо усунення цих порушень та у відповідь отримали акт від 30.08.2019, який суперечить чинному законодавству, оскільки скаргу мала мала розглядати комісія із земельних питань та прийняти відповідне рішення.

В січні 2020 року ОСОБА_2 повторно звернулася до Скалатської міської ради, у якій просила установити (відновити) межі земельних ділянок на місцевості та закріпити їх межовими знаками, обстежити будівлі і споруди, а у випадку виявлення порушення скласти відповідні процесуальні документи і вжити заходів для усунення порушень. Проте отримали відповідь, що для відновлення межових знаків між земельними ділянками необхідно звернутись у землевпорядну організацію, яка має відповідну ліцензію на розроблення технічної документації. Відсутність належного реагування Скалатської міської ради на звернення ОСОБА_2 викликали у ОСОБА_1 , котрій 74 роки і являється інвалідом ІІ групи, негативні психоемоційні зміни, вона зазнала моральних страждань, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 50 тисяч грн моральної шкоди.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20.05.2022 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Скалатської міської ради про визнання незаконною бездіяльність Скалатської міської ради, зобов`язання вчинення дій, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 30.08.2022 вказане судове рішення скасоване.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Скалатської міської ради про визнання незаконною бездіяльності Скалатської міської ради, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди закрито.

Супровідним листом Тернопільського апеляційного суду від 12.09.2022 на виконання заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Зварича О.Б. та згідно вимог пункту 1 статті 255 ЦПК України, направлено справу №604/1190/21 до Тернопільського окружного адміністративного суду за підсудністю.

13.09.2022 вказана справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2022 справу №604/1190/21 передано на розгляд судді Мартиць О.І.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 прийнято до свого провадження та відкрито провадження в адміністративній справі №604/1190/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Скалатської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

06.10.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, та вказує, що за фактом розгляду поданої в серпні 2019 року ОСОБА_2 голові Скалатської територіальної громади скарги з приводу впливу на сусіда, який зводив на межі огорожу з порушенням місцевих правил забудови, а також будівельних, санітарних і протипожежних норм, 30.08.2019 комісією Скалатськї міської ради складено акт, яким встановлено, що обидві ділянки жителів є приватизованими у зв`язку з чим комісія рекомендувала громадянці ОСОБА_2 звернутися до суду для вирішення спірного питання між нею та сусідом, а також роз`яснено зміст добросусідства згідно Земельного кодексу України.

Таким чином, на думку відповідача, Скалатською міською радою було вжито усіх можливих заходів впливу, що входять до компетенції органу місцевого самоврядування, а питання усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном повинно вирішуватися в судовому порядку.

В січні 2020 року ОСОБА_2 знову звернулася до голови Скалатської територіальної громади із письмовою заявою, в якій просила установити (відновити) межі земельних ділянок на місцевості та закріпити їх межовими знаками, обстежити будівлі і споруди, а у випадку виявлення порушення скласти відповідні процесуальні документи і вжити заходів для усунення порушень і притягнення порушника до відповідальності.

У відповідь на звернення Скалатська міська рада Підволочиського району Тернопільської області повідомила заявника, що для відновлення межових знаків між земельними ділянками необхідно звернутись у землевпорядну організацію, яка має відповідну ліцензію на розроблення технічної документації.

Зазначає, що розгляд звернень позивачів проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, є обґрунтованим, законним, справедливим, де роз`яснено порядок відновлення меж земельних ділянок.

Також 07.10.2022 відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

17.08.2020 ОСОБА_1 зверталася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Скалатської міської ради, в якій просила:

зобов`язати Скалатську міську раду установити (відновити) на місцевості межу між земельними ділянками ОСОБА_1 та сусіда ОСОБА_3 і закріпити цю межу межовими знаками;

зобов`язати Скалатську міську раду обстежити муровану огорожу, яку звів на межі ОСОБА_1 сусід ОСОБА_3 , про що скласти документ у якому вказати: чи порушив ОСОБА_3 місцеві правила забудови, будівельні, санітарні і протипожежні норми;

зобов`язати Скалатську міську раду вжити заходів для усунення порушень та притягнути порушника до відповідальності;

стягнути з Скалатської міської ради на користь ОСОБА_1 50000,00 грн моральної шкоди, завданої незаконними діями.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.08.2020, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020, відмовлено у відкриті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Скалатської міської ради про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.09.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №500/2198/20 за позовом ОСОБА_1 до Скалатської міської ради про зобов`язання вчинити дії.

28.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 18.11.2021, просила:

визнати незаконною бездіяльність Скалатської міської ради та її посадових і службових осіб, які відмовились розглянути по суті скаргу ОСОБА_2 , подану у червні 2019 року, на сусіда ОСОБА_3 , який звів на їхній межі огорожу з порушенням місцевих правил забудови, а також будівельних, санітарних і протипожежних норм;

визнати незаконною бездіяльність Скалатської міської ради та її посадових і службових осіб, які відмовились розглянути по суті заяву ОСОБА_2 , подану в січні 2020 року, у якій вона просила установити (відновити) межі їхньої та сусіда ОСОБА_3 земельних ділянок на місцевості й закріпити їх межовими знаками, обстежити спірні будівлі і споруди, про що скласти документ, у якому вказати чи була зведена цим сусідом огорожа з порушенням місцевих правил забудови, будівельних, санітарних і протипожежних норм, вжити заходи для усунення порушень і притягнення порушника до відповідальності;

зобов`язати Скалатську міську раду обстежити муровану огорожу, яку звів на їхній межі сусід ОСОБА_3 , про що скласти документ, у якому вказати чи порушив при цьому ОСОБА_3 місцеві правила забудови, будівельні, санітарні і протипожежні норми;

зобов`язати Скалатську міську раду установити (відновити) на місцевості межу між земельними ділянками їхньою та сусіда ОСОБА_3 і закріпити цю межу межовими знаками:

зобов`язати Скалатську міську раду вжити заходів для усунення цих порушень і притягнення порушника до відповідальності;

стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 50 тисяч грн моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20.05.2022 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Скалатської міської ради про визнання незаконною бездіяльність Скалатської міської ради, зобов`язання вчинення дій, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 30.08.2022 вказане судове рішення скасоване.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Скалатської міської ради про визнання незаконною бездіяльності Скалатської міської ради, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди закрито.

Супровідним листом Тернопільського апеляційного суду від 12.09.2022 на виконання заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Зварича О.Б. та згідно вимог пункту 1 статті 255 ЦПК України, направлено справу №604/1190/21 до Тернопільського окружного адміністративного суду за підсудністю.

За положеннями частини першої статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

За вказаних обставин клопотання від 07.10.2022 подане відповідачем до Тернопільського окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі до задоволення не підлягає за відсутністю підстав, визначених статтею 238 КАС України та може позбавити позивачів права доступу до суду і завадити розгляду їхніх позовних вимог, що є невиправданим обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Важливість захисту права на доступ до суду також підкреслюється тим, що вказане питання включено до Стратегії розвитку системи правосуддя та конституційного судочинства на 2021 - 2023 роки, затвердженою Президента України від 11 червня 2021 року №231/2021, в якій зазначено, що перешкоди в доступі до суду віднесено до основних проблем у сфері правосуддя.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази та пояснення, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Як слідує з матеріалів справи рішенням сімнадцятої сесії шостого скликання Новосілківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області від 18.12.2012 №211 "Про внесення змін в рішення сесії сільської ради від 18 березня 2008 року "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,19 га жительці с. Новосілка, ОСОБА_1 " вирішено передати безоплатно у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,2070 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 .

Рекомендовано гр. ОСОБА_1 звернутись в землевпорядну організацію, яка має ліцензію на виконання землевпорядних робіт для замовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності видно, що ОСОБА_1 на підставі рішення Новосілківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області №211 від 18.12.2012 має у приватній власності земельну ділянку площею 0.207 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 246, кадастровий номер: :02:001:0461.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.11.2007 ВКВ №176188, 3072, виданий 27.11.2007 Підволочиською державною нотаріальною конторою є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Будинок розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: :02:001:0461; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246, площа земельної ділянки 0.207 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 донька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася міського голови Скалатської міської ради, в якій просила його допомоги вплинути на її сусіда, так як він зводить на межі високу муровану огорожу біля її будинку на відстані півметра, внаслідок чого буде обмежений доступ до її будівель та може вплинути, викликати ряд небезпек і незручностей в ході експлуатації будівель, що суперечить протипожежним та санітарним нормам. Просила викликати комісію.

Згідно Акту №14 від 30 серпня 2019 року складеного комісією Скалатської міської ради в складі голови комісії Магмет С.М., секретаря Скалатської міської ради, секретаря комісії Мокрій І.С. головного спеціаліста відділу ЖКГ Скалатської міської ради, Тихоліз Н.С. головного спеціаліста відділу земельних відносин та комунальної власності Скалатської міської ради Голик Х.Е. - юрисконсульта Скалатської міської ради при виїзді комісії, зі слів ОСОБА_2 встановлено, що обидві ділянки жителів є приватизованими. Виходячи з цього комісія Скалатської міської ради рекомендувала громадянці ОСОБА_2 звернутись до суду для вирішення спірного питання між нею та сусідом. В свою чергу комісією Скалатської міської ради роз`яснено гр. ОСОБА_2 зміст добросусідства, що передбачено статтею 103 Земельного кодексу України.

Крім того, ОСОБА_2 02.12.2019 за №40-1019-4.5-2675-19 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області надано відповідь на її скаргу від 15.10.2019 щодо законності влаштуванням сусідом ОСОБА_3 огорожі на межі суміжних земельних ділянок, в якій зазначено, зокрема, що повноваження Управління щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені ст.41 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011№553 та Положенням про Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області від 12.06.2017 №934. Підставами для проведення позапланової перевірки відповідно до ч.1 ст.41 Закону України та п.7 Порядку №553 є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Відповідно до п.6.1.34 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" присадибні ділянки з боку вулиць та сусідніх ділянок допускається огороджувати. Встановлення огорожі не може погіршувати інсоляцію житлових будинків на суміжних територіях. Для розв`язання виникаючих конфліктів з питань влаштування огорож, їх конструкцій тощо, застосовується положення Земельного кодексу - стаття 103 "Зміст добросусідства". Зведення на земельній ділянці парканів, огорожі входить до п.6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №406. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання щодо вирішення земельних спорів належать до віддання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Відповідно до п.1 ст.158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері земельних відносин. Також статтями 386, 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

21.01.2020 ОСОБА_2 звернулася із заявою до голови Скалатської територіальної громади, у якій просила установити (відновити) межі земельних ділянок на місцевості та закріпити їх межовими знаками, обстежити спірні будівлі і споруди, про що скласти документ, у якому вказати, чи була зведена сусідом ОСОБА_3 огорожа з порушенням місцевих правил забудови, будівельних, санітарних і протипожежних норм, вжити заходів для усунення цих порушень і притягнення порушника до відповідальності.

Скалатська міська рада Підволочиського району Тернопільської області 20.02.2020 за №615 надала на вказане звернення відповідь, де з посиланням на Порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, передбаченого Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686, повідомила, що для відновлення межових знаків земельних ділянок та закріплення їх межовими знаками необхідно звернутись в землевпорядну організацію та укласти договір на проведення відповідних робіт. Щодо питання зведення огорожі по межі суміжних ділянок сусідом ОСОБА_3 , то у відповіді на заяву вих. №1808 від 18.07.2018 роз`яснено норми встановлення паркану. По питанні порушення правил забудови та притягнення до відповідальності рекомендовано звернутися в Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області.

Не погоджуючись зі змістом Акту №14 від 30.08.2019, складеним комісією Скалатської міської ради, яка не обстежувала спірних земельних ділянок і розташованих там будівель та споруд, не здійснювала будь-яких контрольних замірів та висновками відповіді від 20.02.2020 щодо потреби замовляти та розробляти документацію із землеустрою, бо вона була в 2018 році виготовлена ПП "Горизонт" відповідно до рішення Новосілківської сільської ради від 18.12.2012 №211, а після цього приватизована, позивачі звернулися до суду з цим позовом.

В уточненій позовній заяві від 18.11.2021 вказано, що предметом спору є бездіяльність і прийняття рішень за зверненнями ОСОБА_2 , а також законність дій сусіда ОСОБА_3 , який самовільно знищив на межі існуючі межові знаки та звів високу муровану огорожу чим обмежив доступ до житлового будинку, літньої кухні та інших будівель, які є власністю ОСОБА_1 , тому ОСОБА_2 у своїх двох зверненнях до Скалатської міської ради, поданих у червні 2018 року та січні 2020 року намагалася захистити свої права і права ОСОБА_1 на користування нерухомим майном, що виникли з незаконних дій сусіда ОСОБА_3 та бездіяльності міськради.

При розгляді позовних вимог в частині звернення ОСОБА_2 до Скалатської міської ради, поданих у червні 2018 року та січні 2020 року, судом враховано таке.

Закон України "Про звернення громадян" 02.10.1996 №393/96 регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Так, відповідно до статті 1 вказаного Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статті 7 цього Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

За положеннями статті 19 Конституції України, частини третьої статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. (стаття 25 Закону України "Про місцеве самоврядування")

Згідно підпункт 5 пункту "б" частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

Статтею 158 Земельного кодексу України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантоване статті 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд також звертає увагу, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що позивач дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких він просить і це право, свобода чи інтерес порушені у сфері публічно-правових відносин.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача.

Тобто, що кожна особа (позивач) має право звернутися за захистом свого порушеного права, порушення якого допущено особою, до якої заявлено позов. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Однак, гіпотетичний інтерес не охоплюється судовим захистом. Наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно.

Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Слід наголосити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Більш того, щоб позивачу був наданий судовий захист, суд має встановити наявність порушеного права. При чому обов`язок щодо доказування факту наявності порушеного права покладається саме на позивача.

Таким чином, судовому захисту підлягає лише порушене право особи. До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 жовтня 2019 року у справі №813/38/16, від 27 лютого 2020 року у справі №440/569/19.

Як слідує з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_1 разом із власником та позивачем ОСОБА_1 , у 2019 та 2020 роках зверталася із заявами у Скалатську міську раду та просила вплинути на сусіда, який зводить муровану огорожу біля будинку, чим обмежує доступ до будівель, створює незручності та порушує норми, установити (відновити) межі земельних ділянок на місцевості та закріпити їх межовими знаками.

Відповідачем на вказані звернення надано відповідь, де з посиланням на нормативно-правові акти роз`яснено, що для відновлення межових знаків земельних ділянок та закріплення їх межовими знаками позивачам необхідно звернутись в землевпорядну організацію та укласти договір на проведення відповідних робіт, роз`яснено норми встановлення паркану, а також вирішення питання притягнення до відповідальності.

Так, порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками передбачено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 за №376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686. Згідно вказаної інструкції передбачено, що розроблення технічної документації із землеустрою та послуги щодо встановлення меж ділянок надають землевпорядні організації, що мають відповідну ліцензію на виконання землевпорядних робіт. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі здійснюється в присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок. Відповідно до п.4.3. Інструкції відновлення межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України (2768-14) документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 40 Конституції визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Виходячи з наведеного суд доходить висновку, що звернення ОСОБА_2 , а саме заяви подані до Скалатської міської ради в червні 2019 року та в січні 2020 з приводу впливу на сусіда ОСОБА_3 , який зводив на межі огорожу з порушенням місцевих правил забудови, а також будівельних, санітарних і протипожежних норм та з проханням установити (відновити) межі земельних ділянок на місцевості та закріпити їх межовими знаками, обстежити спірні будівлі і споруди, про що скласти документ, у якому вказати, чи була зведена сусідом ОСОБА_3 огорожа з порушенням місцевих правил забудови, будівельних, санітарних і протипожежних норм, вжити заходів для усунення цих порушень і притягнення порушника до відповідальності, розглянуті у спосіб, передбачений законом, в межах повноважень відповідача у встановленому порядку.

З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльність Скалатської міської ради та її посадових і службових осіб, які відмовились розглянути по суті скаргу ОСОБА_2 , подану у червні 2019 року, на сусіда ОСОБА_3 , який звів на їхній межі огорожу з порушенням місцевих правил забудови, а також будівельних, санітарних і протипожежних норм, визнання незаконною бездіяльність Скалатської міської ради та її посадових і службових осіб, які відмовились розглянути по суті заяву ОСОБА_2 , подану в січні 2020 року, у якій вона просила установити (відновити) межі їхньої та сусіда ОСОБА_3 земельних ділянок на місцевості й закріпити їх межовими знаками, обстежити спірні будівлі і споруди, про що скласти документ, у якому вказати чи була зведена цим сусідом огорожа з порушенням місцевих правил забудови, будівельних, санітарних і протипожежних норм, вжити заходи для усунення порушень і притягнення порушника до відповідальності не підлягають до задоволення.

Також слід відмовити в задоволенні похідних позовних вимог щодо зобов`язання Скалатську міську раду обстежити муровану огорожу, яку звів на їхній межі сусід ОСОБА_3 , про що скласти документ, у якому вказати чи порушив при цьому ОСОБА_3 місцеві правила забудови, будівельні, санітарні і протипожежні норми, установити (відновити) на місцевості межу між земельними ділянками їхньою та сусіда ОСОБА_3 і закріпити цю межу межовими знаками, вжити заходів для усунення цих порушень і притягнення порушника до відповідальності.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 50 тисяч грн моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача., суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пунктів 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, позивач повинен довести зазначені обставини належними, допустимими та достовірними доказами.

Аналогічна правова позиція вказана, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 по справі №554/9740/16-а, від 22.12.2018 по справі №826/23650/15.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007).

Водночас, позивач ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів спричинення моральної шкоди, також нею не доведено завдання такої шкоди, наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та душевними стражданнями, приниження честі та гідності, а тому підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 50 тисяч грн відсутні.

При цьому суд враховує роз`яснення, що викладені у пункті 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Цей же принцип знайшов свій вираз у низці рішень Європейського суду з прав людини, у яких ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain); рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, доходить висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Скалатської міської ради Тернопільської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивачі:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

- ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Скалатська міська рада Тернопільської області (місце проживання: вул. Грушевського, 2, м. Скалат, Тернопільська область, 47851, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.