Справа № 440/7546/22
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 17 листопада 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/7546/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2022 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік у кількості 13 діб;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік у кількості 13 діб.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідачем протиправно не здійснено з ним повного розрахунку при звільненні, зокрема, не виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік у кількості 13 діб.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

12 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що правові підстави для виплати грошової компенсації позивачу за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік відсутні, оскільки наказ про звільнення позивача зі служби в органах Національної поліції не містить відомостей про наявність у гр. ОСОБА_1 невикористаної відпустки за 2018 рік. На переконання позивача, обов`язковою передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпустку є визначена кількість її днів у наказі про звільнення, який позивачем не був оскаржений.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 04 жовтня 2019 року № 311 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) з 15 жовтня 2019 року. Зазначеним наказом передбачено здійснити виплату позивачу компенсації за 14 діб невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік.

З наявної в матеріалах справи довідки ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 22 серпня 2022 року встановлено, що за період проходження ОСОБА_1 служби в Департаменті захисту економіки Національної поліції України з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року останній набув проте не реалізував право на отримання додаткових відпусток за вислугу років за 2018 рік тривалістю 13 діб та за 2019 рік тривалістю 14 діб.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами за невикористану додаткову відпустку за вислугу років за 2019 рік тривалістю 14 діб позивач отримав грошову компенсацію під час звільнення зі служби.

Грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку за вислугу років за 2018 рік тривалістю 13 діб позивачу не виплачувалась, оскільки остання не відображалась у наказі про звільнення.

Позивач, не погодившись з правомірністю невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку за 2018 рік, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 92 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VІІІ) поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 93 Закону № 580-VІІІ врегульовано порядок обчислення тривалості відпусток поліцейських. Так, поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Згідно з вимогами частини другої статті 94 Закону № 580-VІІІ порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 94 Закону України № 580-VІІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Таким чином, відповідно до вимог Закону № 580-VІІІ та Порядку № 260, які є спеціальним НПА та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпусток, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, натомість встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Крім того передбачено необхідність зазначення в наказі про звільнення кількості днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку, з яким поліцейського обов`язково має бути ознайомлено під підпис. Слід зауважити, що поліцейський у разі незгоди із зазначеним наказом має право на його оскарження в частині або повністю.

Оскільки наказ про звільнення від 04 жовтня 2019 року № 311 о/с не мітить відомостей про наявність у позивача невикористаної відпустки за 2018 рік, суд не вважає, що у спірних правовідносинах мала місце протиправна бездіяльність відповідача щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за 2018 рік, у зв`язку з відсутністю у нього такого обов`язку.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 808/2122/18.

За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова