Справа № 520/6966/22
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

18 листопада 2022 року Справа № 520/6966/22

Харківський окружного адміністративного суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувся за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації до Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж загальногеологічного заказника місцевого значення «Протопопівський» та закріплення їх в натурі на місцевості;

- зобов`язати Балаклійську міську раду Ізюмського району Харківської області відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт з винесення меж загальногеологічного заказника місцевого значення «Протопопівський» загальною площею 14,6 га, який знаходиться біля с. Протопопівка в межах Протопопівського старостинського округу Балаклійської територіальної громади, та закріплення їх в натурі (на місцевості).

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Балаклійською міською радою Ізюмського району Харківської області було допущено протиправну бездіяльність щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж загальногеологічного заказника місцевого значення «Протопопівський» та закріплення їх в натурі на місцевості, що у свою чергу є порушенням загальнодержавних інтересів та у відповідності до ст.131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді.

Ухвалою суду від 07.09.2022 року прийнято адміністративний позов до розгляду, відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує. При цьому, представником відповідача вказано на наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 240 КАС України. В обґрунтування зазначеного вказано, що Харківська обласна військова адміністрація не є компетентним органом, який наділений повноваженнями звертатися із даним позовом, оскільки згідно з позовними вимогами шляхом звернення до суду з даним позовом позивачем порушується питання про необхідність проведення робіт з винесення меж загальногеологічного заказника місцевого значення «Протопопівський» та закріпленні їх в натурі (на місцевості), проте з огляду на норми діючого законодавства саме на Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України покладено обов`язок щодо організації встановлення в натурі (на місцевості) меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду, у зв`язку з чим останнє і має бути позивачем у даній справі. Натомість, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України свою позицію щодо порушення інтересів держави жодним чином не висловлювало. Також, представником відповідача вказано, що звернувшись до суду без передбачених законом підстав, прокурор перебирає на себе функції державного органу. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Наявність обставин, що свідчать про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, а отже і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті. Якщо відповідні обставини виявлено на стадії судового розгляду або після ухвалення судового рішення, то процесуальним наслідком відсутності підстав для здійснення представництва інтересів держави е залишення позовної заяви без розгляду.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

За приписами ч.3, 4, 5 ст.53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Зі змісту позовної заяви встановлено зазначення керівником Ізюмської окружної прокуратури Харківської області обставин того, що під час моніторингу стану використання земельних ділянок на території Ізюмського району Харківської області прокуратурою виявлено факти порушення законодавства в сфері охорони об`єктів природно-заповідного фонду.

Так, рішенням Харківської обласної ради «Про оголошення нових територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» від 17.11.1998 року оголошено на території с. Протопопівка Балаклійського району Харківської області об`єкт природно-заповідного фонду загальногеологічний заказник місцевого значення «Протопопівський», загальною площею 14,6 га, з метою збереження рідкісного для Харківської області відкладання верхнєюрських порід.

Відповідно до п. п. 1.2 Положення «Про загальногеологічний заказник місцевого значення «Протопопівський», затвердженого наказом Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації № 47 від 22.04.2019 (далі - Положення), заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, у відношенні до якого встановлений особливий режим охорони і використання природних ресурсів.

Земельна ділянка, оголошена заказником, являє собою земельну ділянку з рідкісними для Харківської області відкладеннями верхнєюрських порід.

Відповідно до ст. 5.3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» Департаментом екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації територію вказаного заказника передано Протопопівській сільській раді Балаклійського району Харківської області під охорону та дотримання встановленого режиму, що підтверджується охоронним зобов`язанням №04.01-2.3-61/33843 від 13.05.2019.

Пунктом 1.6 Положення передбачено, що межі заказника встановлюються в натурі відповідно до законодавства, оформляються відповідними інформаційно-охоронними знаками, наносяться на планово-картографічні матеріали територіальних органів Держгеокадастру та землекористувача, відображаються у відповідних формах статистичної звітності, землевпорядній документації, враховуються при розвитку прилеглих територій.

Згідно з п. 3.4 Положення забезпечення режиму охорони території земельних ділянок та витрати на зазначені цілі у межах заказника здійснюється Протопопівською сільською радою Балаклійського району Харківської області.

Відповідно до п. 5.1 зазначеного Положення зміна меж, категорії та скасування статусу території заказника проводиться відповідно до статей 51 - 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища на підставі відповідного експертного висновку.

Керівником Ізюмської окружної прокуратури Харківської області вказано, землевласник - Протопопівська сільська рада, взяла на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження заказника відповідно до вимог Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та Положення.

Також, у позовній заяві вказано, що після проведення місцевих виборів 2020 року, враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області» № 725-р від 12.06.2020, на підставі рішення І сесії VІІІ скликання Балаклійської міської ради Харківської області № 28-VІІІ від 09.12.2020 була розпочата процедура реорганізації юридичних осіб, тобто, розпочато процедуру реорганізації, в тому числі, і Протопопівської сільської ради шляхом приєднання до Балаклійської міської ради Харківської області. З огляду на вказане Балаклійська міська рада Ізюмського району Харківської області є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої Протопопівської сільської ради.

З огляду на вказане, керівником Ізюмської окружної прокуратури Харківської області зазначено, що на Балаклійську міську раду Ізюмського району Харківської області покладається обов`язок із вчинення дій щодо замовлення проекту землеустрою організації і встановлення меж території загальногеологічного заказника місцевого значення «Протопопівський», загальною площею 14,6 га, а також здійснення контролю за його виготовленням. Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру в Харківській області № 10-20-11,1-1475/0/19-22 від 17.06.2022 відомості про земельну ділянку заказника не внесені до бази даних Державного земельного кадастру, документація із землеустрою на земельну ділянку заказника відсутня, межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості). Крім того, згідно відомостей, наданих Департаментом захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної (військової) адміністрації, у листі № 04.01-22/1588 від 03.08.2022, будь-яких звернень щодо встановлення меж та виготовлення проекту землеустрою на заказник до Департаменту не надходило. Виконання заходів щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) територій природно-заповідного фонду району не проводилося з причини фінансової неспроможності як сільських рад, так і районного бюджету.

Як вказано керівником прокуратури, відсутність встановлених меж в натурі загальногеологічного заказника місцевою значення «Протопопівський» фактично унеможливить збереження рідкісного для Харківської області відкладення верхнєюрських порід, підтримання екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

Вказані обставини, як зазначено керівником прокуратури, свідчать на користь того, що на теперішній час уповноваженим органом не вжито заходів щодо винесення меж загальногеологічного заказника місцевого значення «Протопопівський» та не закріплено його межі в натурі (на місцевості), що, в свою чергу, унеможливлює його належне використання та зберігання, існує ймовірність використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, оскільки відсутні межі заказника, земельна ділянка не внесена до Державного земельного кадастру.

Прокурором зазначено, що його звернення до суду обумовлено обставинами того, що у даному випадку порушення допущено саме Балаклійською міською радою Ізюмського району Харківської області. Водночас, представником відповідача вказано на обставини того, що позивачем у даному спорі є Харківська обласна військова адміністрація, до структури якої входить Департамент захисту довкілля та природокористування, основним завданням якого є забезпечення реалізації державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів. Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: забезпечує реалізацію державної політики у сфері заповідної справи, здійснює державне управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природо заповідного фонду України на території Харківської області відповідно до чинного законодавства.

Бездіяльність відповідача сприяє порушенню основних засад державної політики щодо охорони та збереження об`єктів культурної спадщини, що у свою чергу є порушенням загальнодержавних інтересів та у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді. Відтак, Ізюмська окружна прокуратура, реалізуючи надані законом представницькі повноваження, з метою захисту порушених інтересів держави у сфері комунальної власності звертається до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області вчинити певні дії та реалізує покладені від імені держави в особі Харківської обласної військової адміністрації повноваження по захисту державних інтересів і відповідно до ч. 5 ст. 53 КАС України, є позивачем у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що приписами ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в одному з двох випадків:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд зазначає, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 липня 2018 року у справі № 822/1169/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 813/661/17, від 28.04.2021 року по справі № 160/13338/20.

Відповідно до приписів ч.4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України Про прокуратуру дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18.

Наявність обставин, що свідчать про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, а отже і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 807/965/17.

Суд зазначає, що правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначені Законом України «Про природно-заповідний фонд України».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Згідно приписів ч.4 ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно- заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Згідно з положеннями ст. 62 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» державний контроль за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, посадовими особами служби державної охорони природно-заповідного фонду України та іншими уповноваженими законом державними органами. Порядок здійснення державного контролю за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2020 № 614, (далі Положення №614) Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (Міндовкілля) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міндовкілля є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує, зокрема, формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки;

Згідно з пп.2 п.3 Положення №614 основними завданнями Міндовкілля є, зокрема, реалізація державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; організації охорони та використання природно-заповідного фонду.

Відповідно до пп.115 п.4 Положення №614 Міндовкілля відповідно до покладених на нього завдань організовує встановлення в натурі (на місцевості) меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з пп.162 п.4 Положення №614 Міндовкілля бере участь у справах, діє в судах України від імені та в інтересах Міндовкілля, забезпечує в установленому порядку самопредставництво Міндовкілля в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від його імені, у тому числі через посадових (службових) осіб юридичної служби Міндовкілля або інших уповноважених осіб, а також забезпечує представництво інтересів Міндовкілля в судах та інших органах через представників.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що саме на Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України покладено обов`язок щодо організації встановлення в натурі (на місцевості) меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а відтак саме вказаний орган має бути позивачем у такій справі.

Натомість матеріали справи не містять в собі доказів висловлення Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України власної правової позиції щодо порушення інтересів держави щодо порушеного у даній справі питання.

Аналогічний висновок викладено і Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 10.08.2022 у справі № 500/576/22.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про те, що Харківська обласна військова адміністрація не є компетентним органом, який наділений повноваженнями звертатися із позовними вимогами про необхідність проведення робіт з винесення меж загальногеологічного заказника місцевого значення «Протопопівський» та закріпленні їх в натурі (на місцевості).

Крім того, суд зазначає, що Департамент захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної адміністрації, який входить до її складу та безпосередньо реалізує державну політику в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, відповідно до пунктів 13, 16 Положення про Департамент захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної адміністрації (у новій редакції), затвердженого розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації від 12.11.2020 № 737, є бюджетною установою, юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, штампи і бланки.

Відтак, враховуючи наявність спеціально уповноважених органів державної влади, до компетенції яких віднесено повноваження контролю за дотриманням законодавства у сфері довкілля та природокористування, та відсутність у прокуратури повноважень по контролю за дотриманням законодавства в цій сфері - прокурор зобов`язаний надати докази нездійснення (неналежного здійснення) своїх повноважень спеціально уповноваженими органами: Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України та Департаментом захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної адміністрації.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що матеріали справи не містять в собі доказів нездійснення чи неналежного здійснення своїх повноважень по контролю за дотриманням законодавства у сфері довкілля та природокористування вищевказаними спеціально уповноваженими органами прокурором до позову не додано, що є прямим порушенням вимог частини третьої та четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Крім того, відповідно до положень частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про наявність підстав для представництва відповідного суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що до позову не додано доказів попереднього, до звернення до суду відповідного повідомлення Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Департаменту захисту довкілля та природокористування Харківської обласної державної адміністрації, як спеціально уповноважених органів контролю за виконанням законодавства у сфері довкілля та природокористування.

В даному випадку прокурор не вказав причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Суд зазначає, що відповідно до п.7 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Таким чином позовна заява на цих підставах підлягає поверненню, проте такі процесуальні дії суд може вчиняти лише на стадії відкриття провадження. Якщо відповідні обставини виявлено на стадії судового розгляду, то процесуальним наслідком відсутності підстав для здійснення представництва інтересів держави є залишення позовної заяви без розгляду що визначено приписами п.1 ч.1 ст.240 КАС, приписами якої визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 липня 2019 року у справі №826/15794/17.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області (вул. Донця-Захаржевського, буд. 4,м. Ізюм,Харківська область,64300) в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації (вул. Сумська, буд. 64,м. Харків,61000) до Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області (вул. Жовтнева, буд. 18,м. Балаклія,Ізюмський район, Харківська область,64270) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.