Справа № 160/12754/22
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
23.08.2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального стажу періодів роботи з 13.07.1982р. по 11.08.1983р., з 15.04.1986р. по 05.08.1986р., з 02.04.1996р. по 01.09.1996р., а також періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 10.09.1983р. по 08.06.1984р. та з 14.07.1984р. по 05.08.1986р. в півторакратному розмірі починаючи з 21.07.2021 року;
- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періодів роботи з 13.07.1982р. по 11.08.1983р., з 15.04.1986р. по 05.08.1986р., з 02.04.1996р. по 01.09.1996р., а також періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 10.09.1983р. по 08.06.1984р. та з 14.07.1984р. по 05.08.1986р. в півторакратному розмірі починаючи з 21.07.2021 року. Перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 21.07.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з 21.07.2021 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 10 січня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку його пенсії з урахуванням періодів роботи 13.07.1982р. по 11.08.1983р., з 15.04.1986р. по 05.08.1986р., з 02.04.1996р. по 01.09.1996р., а також періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 10.09.1983р. по 08.06.1984р. та з 14.07.1984р. по 05.08.1986р., в півторакратному розмірі починаючи з 21.07.2021 року. Проте, Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області надана відповідь про відмову в здійсненні перерахунку, з якої вбачається, що періоди роботи з 13.07.1982 року по 11.08.1983 рік, до страхового стажу роботи не зараховано оскільки в записі про звільнення відсутня дата наказу, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Деркомпраці від 20.06.1974 № 162; також, періоди роботи з 02.04.1996 року по 01.09.1996 рік, до страхового стажу роботи не зараховані оскільки в записі про прийняття на роботу відсутній рік наказу, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Кабінету Міністрів праці України, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №с 58. Також відповідач вважає, що періоди роботи на Крайній Півночі з 10.09.1983 року по 08.06.1984 рік та з 14.07.1984 року по 05.08.1986 рік зарахувати в півторакратному розмірі немає можливості в зв`язку з відсутністю трудових договорів. Позивач вважає відмову відповідача в зарахуванні йому до загального стажу періодів роботи протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 12.08.2022 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Також, даною ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 року продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області строк для виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 року на 5 днів з моменту отримання даної ухвали.
07.11.2022 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого представник відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21.07.2021. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Відповідно пункту 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058 періоди роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Згідно з раніше діючим законодавством, робота в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зараховувалася в стаж у пільговому розмірі за умови, якщо працівник уклав строкові трудові договори про роботу в цих районах. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідок, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Отже, законодавство вимагає офіційного підтвердження наявності строкової трудової угоди. Трудові договори укладалися в письмовій формі у двох екземплярах, при цьому один екземпляр видавався працівникові. Тобто основною умовою для кратного (пільгового) обчислення стажу роботи на Крайній Півночі є факт укладення з працівником трудового договору про роботу в цих районах на відповідний термін. Відповідно до статі 1 Угоди про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для визначення розміру пенсії зараховується стаж, набутий в районах Крайньої Півночі й у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, лише до 1 січня 1991 року. Оскільки не було надано трудові договори чи документи, які б підтверджували укладання з підприємством трудових договорів, стаж роботи з 10.09.1983р. по 08.06.1984р., з 14.07.1984р. по 15.04.1986р. (згідно довідки від 20.08.2021 №602) обчислено в одинарному розмірі. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 13.07.1982р. по 11.08.1982р. оскільки в записі про звільнення відсутня дата наказу, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162. Також, період з 02.04.1996р. по 01.09.1996р., оскільки в записі про прийняття на роботу відсутній рік наказу, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Кабінету Міністрів праці України, Міністерств юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.199 № 58. Враховуючи вищевикладене зарахувати до загального стажу зазначені періоди роботи в управління Пенсійного фонду не має законних підстав. На підставі вищезазначеного, просить суд відмовити у задоволені позову.
Також, 07.11.2022 року, на виконання вимог ухвали суду від 25.10.2022 року, від відповідача надійшла належним чином завірена копія пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.07.2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримуєте пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058).
10 січня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням періодів роботи з 13.07.1982 року по 11.08.1983 рік, з 15.04.1986 року по 05.08.1986 рік, з 02.04.1996 року по 01.09.1996 рік та періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 10.09.1983 року по 08.06.1984 рік та з 14.07.1984 року по 05.08.1986 рік в півторакратному розмірі починаючи з 21.07.2021 року.
Проте, листом від 22.03.2022 року за №7622-3143/І-01/8-0400/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило про відсутність законних підстав для проведення перерахунку, оскільки позивач не надав трудові договори чи документи, які б підтверджували укладання позивачем з підприємством трудових договорів, стаж роботи з 10.09.1983 року по 08.06.1984 рік, з 14.07.1984 року по 15.04.1986 рік (згідно довідки від 20.08.2021 №602) обчислено в одинарному розмірі. Також, до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 13.07.1982 року по 11.08.1983 рік, оскільки в записі про звільнення відсутня дата наказу, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162; з 02.04.1996 року по 01.09.1996 рік, оскільки в записі про прийняття на роботу відсутній рік наказу, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Кабінету Міністрів праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58. Також, зазначено, що для розгляду питання зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів позивачу необхідно надати уточнюючі довідки з місця роботи.
З матеріалів пенсійної справи вбачається що ОСОБА_1 не було зараховано до загального стажу періоди роботи з 13.07.1982р. по 11.08.1983р., з 15.04.1986р. по 05.08.1986р., з 02.04.1996р. по 01.09.1996р., а також періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 10.09.1983р. по 08.06.1984р. та з 14.07.1984р. по 05.08.1986р. в півторакратному розмірі.
Позивач не погоджується із такими діями відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зарахування стажу роботи, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 від 25.07.1979 року вбачається наступні записи:
- з 25.07.1979 року по 08.04.1980 рік наладчик холодноштампувального обладнення четвертого розряду;
- з 16.04.1980 року по 20.05.1982 рік служба у збройних силах СРСР;
- з 13.07.1982 року по 11.08.1983 рік - наладчик холодноштампувального обладнення четвертого розряду;
- з 10.09.1983 року по 08.06.1984 рік- слюсар по ремонту обладнення;
- з 14.07.1984 року по 05.08.1986 рік слюсар 5 розряду;
- з 12.08.1986 року по 19.06.1987 рік тесляр-бетонщик другого розряду;
- з 23.06.1987 року робітник по складу; з 04.01.1988 року слюсар-наладчик-ремонтник по 19.04.1989 рік;
- з 20.04.1989 року по 18.08.1989 рік кандидат до членів кооперативу;
- з 18.08.1989 року по 22.09.1992 року стропальник збуту п`ятого розряду;
- з 13.10.1992 року по 01.12.1993 рік стропальник четвертого розряду;
- з 06.01.1994 року по 07.06.1994 рік - стропальник четвертого розряду;
- з 14.06.1994 року по 30.12.1994 рік- бетонщик третього, четверного розряду;
- з 01.03.1995 року по 04.11.1995 рік - підсобний робітник на поверхні шахти другого розряду;
- з 04.11.1995 року по 25.03.1996 рік оператор ливарної машини;
- з 02.04.1996 року по 01.09.1996 рік начальник гранітного цеху;
- з 02.09.1996 року по 30.04.2002 рік слюсар по експлуатації та ремонту г/о четвертого розряду;
- з 01.05.2002 року по 22.09.2006 рік слюсар ВДГО четвертого розряду.
Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких позивач був прийнятий на таку роботу.
Таким чином, відповідачем вчинені протиправні дії щодо неврахування загального трудового стажу періодів роботи з 13.07.1982 року по 11.08.1983 рік, з 15.04.1986р., по 02.04.1996 рік, з 02.04.1996 року по 01.09.1996 рік.
Посилання відповідача на відсутність дати наказу та року наказу, суд не приймає до уваги у зв`язку із наступним.
Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У відповідності до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).
Системний аналіз вищезазначених положень, дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Більше того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Таким чином, доводи відповідачів, щодо не зарахування до загального трудового стажу позивача спірних періодів роботи є безпідставними, оскільки відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладена на власника підприємства, установи чи організації або уповноважений ним орган, а не на працівника.
Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача. Більш того, період роботи підтверджується уточнюючою довідкою. Разом з тим, доказів які б спростовували спірні періоди трудової діяльності позивача відповідачі не надали.
Також, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Підстави відмови, зазначені відповідачем у листі від 22.03.2022 року №7622-3143/І-01/8-0400/22 у зарахуванні до загального страхового стажу вищевказаного періоду роботи з огляду на недоліки трудової книжки є необґрунтованими, оскільки позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки на підприємстві, і це не може бути підставою для позбавлення його права на соціальний захист.
Щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи в місцевостях Крайньої Півночі з 10.09.1983 року по 08.06.1984 рік та з 14.07.1984 року по 05.08.1986 рік із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637
Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.
Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівними довідками.
З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані: або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано трудову книжку в якій відображено, що позивач працював в районі Крайньої Півночі, а саме з 10.09.1983р. по 08.06.1984р.(Якутьська АССР слюсар по ремонту обладнення Сарилахськой збагачувальної фабрики 5 розряду) та з 14.07.1984р. по 05.08.1986р. (Усть-Нерське виробниче об`єднання «Пишепром» слюсар 5 розряду), також позивачем надано архівну довідку від 20.09.2021 року №602 з якої вбачається період роботи позивача з липня 1984 року по квітень 1986 року в районах Крайньої Півночі.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії шляхом зарахування до страхового стажу періодів роботи в місцевостях Крайньої Півночі з 10.09.1983 р. по 08.06.1984 р. та з 14.07.1984 р. по 05.08.1986 р. із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.
Отже, відповідач безпідставно не зарахував до загального стажу періодів роботи з 13.07.1982р. по 11.08.1983р., з 15.04.1986 р. по 05.08.1986 рік, з 02.04.1996р. по 01.09.1996р., а також періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 10.09.1983р. по 08.06.1984р. та з 14.07.1984р. по 05.08.1986р., в півторакратному розмірі.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального стажу періодів роботи з 13.07.1982р. по 11.08.1983р., з 15.04.1986р. по 05.08.1986р., з 02.04.1996р. по 01.09.1996р., а також періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 10.09.1983р. по 08.06.1984р. та з 14.07.1984р. по 05.08.1986р. в півторакратному розмірі починаючи з 21.07.2021 року є протиправними, отже належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи з 10.09.1983 р. по 08.06.1984 р. та з 14.07.1984 р. по 05.08.1986 р. як періоди роботи в умовах районів Крайньої півночі та зарахувати періоди роботи 13.07.1982р. по 11.08.1983р., з 15.04.1986 р. по 05.08.1986 р., з 02.04.1996р. по 01.09.1996р., до загального трудового стажу та здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 21.07.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії відповідно вчинені всупереч Конституції України та чинному законодавству України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією №31 від 16.08.2022 року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального стажу періодів роботи з 13.07.1982р. по 11.08.1983р., з 15.04.1986 р. по 05.08.1986 р., з 02.04.1996р. по 01.09.1996р., а також періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 10.09.1983р. по 08.06.1984р. та з 14.07.1984р. по 05.08.1986р. в півторакратному розмірі починаючи з 21.07.2021 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 13.07.1982 р. по 11.08.1983р., з 15.04.1986р. по 05.08.1986р., з 02.04.1996р. по 01.09.1996р. до загального трудового стажу та періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 10.09.1983р. по 08.06.1984р. та з 14.07.1984р. по 05.08.1986р. в півторакратному розмірі та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 21.07.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець