Справа № 640/12236/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в місті Києві щодо проведення з жовтня 2020 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до перерахунку пенсії, здійсненого 17.04.2019 Головним управлінням ПФУ в місті Києві ОСОБА_1 як державному службовцю, згідно довідки Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 27.07.2017 №203, відповідно до Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на час призначення пенсії, з розрахунку заробітку для обчислення у сумі - 25 823,59 грн.;

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в місті Києві щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного пенсійного забезпечення;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного пенсійного забезпечення без обмежень граничного розміру пенсій з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач здійснив перерахунок та виплату пенсії згідно приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в той час як мали бути застосовані приписи Закону України «Про державну службу».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2022 року у задоволенні адміністративного суду відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не досліджено правові підстави та обставини перерахування пенсії позивачці.

Від пенсійного органу відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 2008 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 17.12.2008 року їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

В 2017 році позивачка звернулася до Лівобережного об`єднаного управління ПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 27.07.2017 №203.

Листом від 07.08.2017 року №6504/13 Лівобережним об`єднаним управлінням ПФУ в м. Києві відмовлено в такому перерахунку.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2018 у справі №755/2399/18 визнано протиправними дії Головного управління ПФУ в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням «інших виплат», які зазначені у довідці Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.07.2017 № 203 та зобов`язано Головне управління ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії, як державному службовцю, з урахуванням «інших виплат» згідно довідки Головного управління ПФУ в м. Києві від 27.07.2017 №203 відповідно до Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на час призначення пенсії, починаючи з 01 січня 2017 року.

Відповідно до листа ГУ ПФУ в м. Києві від 01.09.2019 №267400/02/Х-13206 в межах зобов`язальної частини виконано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2018 у справі №755/2399/18 та Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 01.02.2017 №755/2399/18.

Разом із тим, згідно довідки про доходи від 29.03.2021 року №771718, всупереч наявним судовим рішенням, що набрали законної сили, пенсійним органом здійснено перерахунку пенсії з жовтня 2020 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із зазначеним перерахунком пенсії, позивачка звернулася із позовом до суду.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (за чинності якого позивачу призначено пенсію вперше) регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, також регулює питання пенсійного забезпечення державних службовців.

Виходячи з аналізу норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за віком згідно із Законом України "Про державну службу", не входить до правового регулювання цього Закону, а регулюється виключно Законом України "Про державну службу", оскільки є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

У частині першій Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Статтею 10 Закону №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 переведено пенсійним органом з 01.10.2020 року із пенсії держслужбовця на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без заяви позивача.

В обґрунтування зазначеного переведення пенсій орган зазначив, що таке здійснено відповідно до положень пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд звертає увагу, що законом передбачено право пенсійного органу самостійно змінити вид пенсії, призначеної пенсіонеру, без участі у даній процедурі пенсіонера.

У цій справі, позивачка просить суд визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в м. Києві щодо проведення із жовтня 2020 року перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, колегія суддів зазначає, що у відповідача були законні підстави здійснити такий перерахунок, оскільки було здійснено переведення з одного виду пенсії на інший.

Проте суд апеляційної інстанції з цього приводу погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачкою не було оскаржено саме переведення з одного виду пенсії на інший, отже відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 частиною першою статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко