Справа № 340/1448/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 340/1448/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р. (суддя Момонт Г.М., повне судове рішення складено 30.06.2022 р.) в справі № 340/1448/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій щодо застосування обмеження пенсії максимальним розміром з 01.12.2019 р., зобов`язання здійснити з 01.12.2019 р. виплату перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р. позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо застосування обмеження пенсії максимальним розміром при проведенні її перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» від 06 травня 2021 року №5196; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» від 06 травня 2021 року №5196, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На думку апелянта, позивачем пропущене строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України.

Також апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції приписів Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 р., які є чинними, а також п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. № 911-VIII, що призвело до необґрунтованого неврахування приписів статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», стосовно обмеження пенсій максимальним розміром.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що з 01.04.2021 р. відповідач позбавлений функцій фінансування виплати пенсій.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 09 жовтня 1995 року призначена пенсія за вислугу років (21 рік) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 р. у розмірі 53% грошового забезпечення, а з 12.09.2002 р. - пенсію по інвалідності у розмірі 80%.

У зв`язку з підвищенням грошового забезпечення Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області складено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області довідку №5196* від 22.03.2018 р. про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, за нормами, чинними на січень 2016 року, за прирівняною посадою 6 225,73 грн.

Відповідно до перерахунку пенсії за вислугу років встановлено, що відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 перераховано пенсію позивача з 01.01.2018 р. та обчислено її основний розмір, виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення (з надбавками), у розмірі 6 896,08 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 р. у справі №340/3581/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної ОСОБА_1 за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» №5196 від 06.05.2021 року та виплатити йому заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 р. у справі №340/3581/21 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в частині вимог про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 р. у справі №340/3581/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області проведено перерахунок пенсії позивача та обчислено її основний розмір, виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення, який визначено (з надбавками) у розмірі 19 665,98 грн. та обмежено пенсію максимальним розміром.

Позивач 12.10.2021 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо виплати пенсії в повному обсязі в розмірі 19 665,98 грн.

За результатом розгляду заяви позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області листом від 13.10.2021 р. №7715-8651/К-08/8-1100/21 повідомило, що перерахунок пенсії проведено з урахуванням норм чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини щодо обмеження пенсії максимальним розміром регулюються нормами Закону №2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. №7-рп/2016, а не нормами Закону №3668, тобто обмеження пенсії максимальним розміром є протиправним.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09.10.1995 р. призначена пенсія за вислугу років (21 рік) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» у розмірі 53% грошового забезпечення, а з 12.09.2002 р. - пенсію по інвалідності у розмірі 80%.

У зв`язку з підвищенням грошового забезпечення УМВС України в Кіровоградській області складено та направлено до ГУ ПФУ у Кіровоградській області довідку №5196* від 22.03.2018 р. про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, за нормами, чинними за січень 2016 року, за прирівняною посадою, який складає 6 225,73 грн.

На підставі довідки УМВС України в Кіровоградській області №5196* від 22.03.2018 р. про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, за нормами, чинними за січень 2016 року, відповідачем проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 з 01.01.2018 р. та обчислено її основний розмір, виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення, у розмірі 6 896,08 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 р. у справі №340/3581/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області здійснити з 01.12.2019 р. перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної ОСОБА_1 за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» №5196 від 06.05.2021 р. та виплатити йому заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 р. у справі №340/3581/21 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ГУ ПФУ в Кіровоградській області в частині вимог про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 р. у справі №340/3581/21 ГУ ПФУ в Кіровоградській області проведено перерахунок пенсії позивача та обчислено її основний розмір, виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення, у розмірі 19 665,98 грн. та обмежено пенсію максимальним розміром.

Позивач 12.10.2021 р. звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області з питання протиправності обмеження пенсії максимальним розміром.

За результатом розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Кіровоградській області листом від 13.10.2021 р. №7715-8651/К-08/8-1100/21 повідомило, що перерахунок пенсії проведено з урахуванням норм чинного законодавства.

Спірним в цій справі є питання правомірності обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі Закону № 2262-ХІІ).

08.07.2011 р. прийнято Закон № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011 р.

Відповідно до статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин, змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Відповідачем у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що приведені вище норми Закону № 2261-ХІІ та Закону № 3668-VI суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019 Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Висновок суду в цій справі відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом в постанові від 30.08.2022 р. в справі № 440/994/20.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром, встановленим Законом № 3668-VI.

Крім того, суд зауважує, що згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Як зазначено вище, Закон №3668-VI набрав чинності 01.10.2011 р.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. №911-VIII встановлено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Позивачу пенсія призначена у 1995 році, тому у будь-якому випадку обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром є цілком необґрунтованим.

Доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду розглянуті судом першої інстанції, яким обґрунтовано зазначено, що оскільки на заяву позивача про перерахунок пенсії відповідь надано листом від 18.10.2021 р., а позовна заява подана до суду 18.02.2022 р., тобто позивачем дотримано строк, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України, а апелянтом не приведено доводів у спростування такого висновку.

Доводи апелянта, що з квітня 2021 р. відповідач позбавлений функцій фінансування виплати пенсій, яке здійснюється централізовано Пенсійним фондом України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 р. № 1279, суд визнає необґрунтованими та зазначає, що питання фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат не є предметом спору у цій справі, а також що саме до компетенції територіальних органів Пенсійного фонду належить питання перерахунку та виплати перерахованої пенсії.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р. в справі № 340/1448/22 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р. в справі № 340/1448/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 16.11.2022 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 16.11.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко