Справа № 640/3374/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року м. Київ № 640/3374/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Київгаз»
доОфісу великих платників податків ДПС
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 листопада 2019 року №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство «Київгаз» (далі по тексту - позивач, АТ «Київгаз») з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі по тексту - відповідач, ОВПП), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14 листопада 2019 року №.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що фактично відповідачем під час проведення камеральної перевірки з`ясовані питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами проведення даного виду перевірки, зокрема здійснено перевірку податкових накладних, виписаних неплатникам податків, хоча в акті перевірки зазначено, що перевірка проводилась з питань дотримання термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, що підлягають наданню покупцям/продавцям - платникам податків.

Крім того, позивач вважає, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням його повторно притягнуто до відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, оскільки відповідачем вже проводилась перевірка з цих питань за період з 30 січня 2017 року по 04 вересня 2019 року.

Ухвалою від 02 березня 2020 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою відповідачу запропоновано надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

01 квітня 2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що висновки акту перевірки є обґрунтованими, а підстав для скасування спірного податкового повідомлення-рішення не вбачається, оскільки позивач порушив граничні строки реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Також відповідач вказав на те, що предметом камеральної перевірки були податкові накладні, відмінні від тих, що досліджувались під час проведення попередніх перевірок.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОВПП провело камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних ПрАТ «Київгаз» () в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 30 січня 2017 року по 04 вересня 2019 року.

За результатами проведення камеральної перевірки відповідач склав акт від 22 жовтня 2019 року №344/28-10-45-03/03346331, за висновками якого ПрАТ «Київгаз» порушило терміни реєстрації податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 130 065,77 грн., чим порушило вимоги пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з висновками акта від 22 жовтня 2019 року №344/28-10-45-03/03346331 позивач звернувся до ОВПП з відповідними запереченнями.

Листом від 08 листопада 2019 року №7993/10/28-10-45-03-12 відповідач задовольнив заперечення ПАТ «Киівгаз» в частині повторно відображених в акті податкових накладних за період з 30 січня 2017 року по 04 вересня 2019 року на загальну суму податку на додану вартість 7 665,11 грн., в іншій частині - залишив скаргу без задоволення.

Також, пунктом 2 зазначеного листа абзац 4 на сторінці 2 акта від 22 жовтня 2019 року №344/28-10-45-03/03346331 викладено у новій редакції: «Перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних АТ «Київгаз» () в Єдиному реєстрі податкових накладних».

На підставі висновків акта від 22 жовтня 2019 року №344/28-10-45-03/03346331 та з урахуванням листа ОВПП від 08 листопада 2019 року №7993/10/28-10-45-03-12, останнім винесено податкове повідомлення-рішення від 14 листопада 2019 року №, яким позивачу визначено суму штрафу у розмірі 31 252,92 грн.

Позивач, вважаючи таке податкове повідомлення-рішення неправомірним, звернувся до Державної податкової служби України (далі по тексту - ДПС) зі скаргою.

Рішенням ДПС про результати розгляду скарги від 28 січня 2020 року №3498/6/99-00-08-05-05-06 податкове повідомлення-рішення від 14 листопада 2019 року № залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За змістом пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

Для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

Для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Пунктом 120-1.2 статті 120.1 Податкового кодексу України визначено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Вказаними нормами права визначено підстави відповідальності платника податку за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

При цьому, вказана правова норма виключає можливість притягнення платника податку до відповідальності лише у разі вчинення ним операцій, що звільнені від оподаткування або таких, що оподатковуються за нульовою ставкою, - тобто лише у двох випадках, коли податкова накладна не надається отримувачу (покупцю) на постачання товарів/послуг для таких операцій.

Пунктом 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31 грудня 2015 року (далі по тексту - Порядок №1307) встановлено, що при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання неплатнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;

08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

При цьому, стаття 195 Податкового кодексу України визначає перелік операцій, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою, а стаття 197 Податкового кодексу України - перелік операцій, що звільнені від оподаткування.

Позивач зазначає, що операції за податковими накладними, що досліджувались податковим органом під час камеральної перевірки, були виписані на неплатників податків, а тому його не може бути притягнуто до відповідальності за порушення граничних строків реєстрації на підставі статті 120-1 Податкового кодексу України.

Водночас, з аналізу наведених вище норм податкового законодавства встановлено, що податковий орган позбавлений можливості притягнути платника податків до відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних на підставі статті 120-1 Податкового кодексу України лише у випадках, якщо така податкова накладна складена на постачання операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість або які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Крім того, з положень статей 195, 197 Податкового кодексу України, судом встановлено, що операції з надання послуг та товарів, отримувачі/покупці яких не є платниками ПДВ, не відносяться до операцій, що звільнені від оподаткування або підлягають звільненню від оподаткування. Крім того, про такі обставини позивач суду не повідомляв.

Водночас, стосовно доводів позивача, що під час проведення перевірки відповідач вийшов за її межі та дослідив питання, що не відносяться до предмета камеральної перевірки, оскільки в акті перевірки було зазначено, що перевірці підлягають терміни реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, що підлягають наданню покупцям/продавцям - платникам податку на додану вартість, натомість в ході її проведення податковий орган дослідив податкові накладні та розрахунки коригування, які не підлягають наданню покупцям/продавцям - платникам податку на додану вартість, суд зазначає таке.

Як вже було зазначено, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення всіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 травня 2019 року у справі №826/19473/14.

Досліджуючи вказане питання у межах спору, що виник між сторонами, суд встановив, що в ході проведення камеральної перевірки податковий орган дослідив терміни реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, що не підлягають наданню покупцям/продавцям - платникам податку на додану вартість.

З огляду на положення статей 75, 76 Податкового кодексу України та висновки Верховного Суду, дослідження термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, як тих що надаються покупцям/продавцям - платникам податку на додану вартість, так і тих, що не надаються покупцям/продавцям - платникам податку на додану вартість, охоплюються камеральною перевіркою, а тому доводи позивача про те, що ГУ ДПС у м. Києві з`ясовані питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами проведення даного виду перевірки є хибними, а тому відхиляються судом.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в абзаці 4 сторінки 2 акта від 22 жовтня 2019 року №344/28-10-45-03/03346331 податковий орган зазначив про перевірку термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, що підлягають наданню покупцям/продавцям - платникам податку на додану вартість.

Водночас, після звернення позивача до податкового органу із запереченнями на акт камеральної перевірки від 22 жовтня 2019 року №344/28-10-45-03/03346331, останнім було внесено виправлення в абзац 4 на сторінці 2 акта та викладено його наступним чином: «Перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних АТ «Київгаз» () в Єдиному реєстрі податкових накладних», про що позивача було повідомлено листом від 08 листопада 2019 року №7993/10/28-10-45-03-12.

Таким чином, неточності, про які позивач зазначив в скарзі на акт перевірки, були враховані відповідачем та виправлені.

Також, суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням його повторно притягнуто до відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, оскільки це питання було досліджено ОВПП під час розгляду поданих позивачем заперечень на акт.

Згідно з пунктом 1 рішення ОВПП, оформленого листом від 08 листопада 2019 року №7993/10/28-10-45-03-12, податкові накладні, що вже були предметом попередніх камеральних перевірок, були виключені з переліку порушень, а тому не враховувались під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оскільки позивачем не доведено суду достовірності своїх доводів, які покладені в основу позову, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно з положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Київгаз» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Погрібніченко