Справа № 580/4125/22
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

18 листопада 2022 року справа № 580/4125/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2022 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу перерахованої пенсії згідно довідки державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області №33/44/1-Л-1977/08-1637 від 13.12.2021 про розмір грошового забезпечення за посадою, станом на 01.12.2019;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії позивача згідно довідки державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області №33/44/1-Л-1977/08-1637 від 13.12.2021.

Ухвалою судді від 14.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 27.10.2022 надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

11.11.2022 позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій в обгрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду зазначив, що має значну кількість захворювань, отриманих під проходження служби в органах внутрішніх справ. Після того як дізнався в січні 2022 року про порушення своїх прав захворів та проходить лікування в медичних установах.

На підтвердження вказаних обставин надав виписки із медичних карток:

- №1387, згідно якої позивач проходив лікування в стаціонарі з 10.04.2021 по 14.04.2021;

- №01620, згідно якої позивач проходив лікування в стаціонарі з 22.04.2021 по 28.04.2021;

- №01448, згідно якої позивач проходив лікування в стаціонарі з 14.04.2021 по 21.04.2021;

- №2899, згідно якої позивач проходив лікування в стаціонарі з 31.05.2022 по 09.06.2022.

Розглянувши заяву позивача, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже шестимісячний строк звернення до суду обраховується з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Позивач просить здійснити перерахунок пенсії з 01.12.2019.

З матеріалів справи та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач 29.12.2021 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії. Відповідач листом №363-10233/Л-02/8-2300/22 від 13.01.2022 відмовив у здійсненні такого перерахунку.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач дізнався з листа відповідача №363-10233/Л-02/8-2300/22 від 13.01.2022.

Отже, строк звернення до суду збіг 13.07.2022.

Позивач звернувся з позовом до суду 12.09.2022, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався з листа відповідача №363-10233/Л-02/8-2300/22 від 13.01.2022, тобто в 2022 році, посилання на виписки про перебування на стаціонарному лікуванні №1387, №01620 та №01448 є необгрунтованими, оскільки підтверджують факт такого лікування у 2021 році, тобто до моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.

Щодо посилань на виписку №2899 суд зазначає, що зазначений в ній період лікування з 31.05.2022 по 09.06.2022 не охоплював останній день строку звернення до суду 13.07.2022, та був нетривалим.

Позивач не додав доказів неможливості звернення до суду протягом більше ніж чотирьох місяців (з 13.01.2022 по 30.05.2022) від дати отримання листа №363-10233/Л-02/8-2300/22 від 13.01.2022 та протягом більше ніж місяця після завершення лікування (з 10.06.2022 по 13.07.2022).

Посилання позивача на тяжкий стан здоров`я та тривалість лікування для підтримання свого стану суд не вважає поважною причиною пропуску строку звернення до суду з позовом, оскільки, як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2899 від 09.06.2022, позивач працює у регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Черкаській області на посаді адміністратора.

Враховуючи викладене, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду причини пропуску строку звернення до суду не є поважними.

Відтак, позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин.

Згідно частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки факт пропуску строку звернення до суду встановлений судом після відкриття провадження в адміністративній справі, суд залишає позову заяву без розгляду.

Суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутись до органів Пенсійного фонду України із заявою щодо перерахунку пенсії на підставі довідки державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області №33/44/1-Л-1977/08-1637 від 13.12.2021 та у разі відмови у здійсненні такого перерахунку, звернутись із позовом до суду щодо оскарження такої відмови в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Керуючись статтями 122, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Алла РУДЕНКО