Справа № 360/1471/22
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2022 року Справа № 360/1471/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом адвоката Заботіна Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду через модуль «Електронний суд» 23 травня 2022 року надійшов адміністративний позов адвоката Заботіна Віталія Вікторовича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 30.05.2022, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області щодо припинення ОСОБА_1 страхових виплат;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з грудня 2014 року на рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві Державний ощадний банк України (№ НОМЕР_1 , мфо 304665), а також здійснити виплату усієї суми заборгованості по страховим виплатам за період з грудня 2014 року по травень 2022 року включно однією сумою на рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві Державний ощадний банк України (№ НОМЕР_1 , мфо 304665).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 отримував страхові виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». З 01.12.2014 по сьогоднішній день нарахування та виплата щомісячних страхових виплат позивачу не відбувається. Листом від 23.02.2022 у відповідь на адвокатський запит Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області повідомило, що з 01.12.2014 щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 були припинені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» від 07.11.2014 №595. Вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його право на соціальний захист.

Ухвалою суду від 27 травня 2022 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою суду від 07 червня 2022 року відкрито провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16 червня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що потерпілий ОСОБА_1 перебував на постійному обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краснодоні Луганської області.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Прийняття вищевказаного Указу Президента зумовило проведення антитерористичної операції на сході України у Луганській та Донецькій областях. Відділення у м. Краснодоні не перемістилось на підконтрольну українській владі територію. Особові справи потерпілих, які знаходились на обліку у даному відділенні та всі інші документи залишились у приміщенні даного відділення у місті Краснодон. У Відповідача відсутня можливість доступу до цих документів.

Вимогами пункту 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затвердженого Постановою № 595 (далі- Тимчасовий порядок) визначено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державною соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Було припинено видатки для забезпечення діяльності Відділення в м. Краснодон та відповідно припинено нарахування та виплату страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) з 01.12.2014 року.

Відповідачем зазначено, що положеннями п. 8 Порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської області, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, згідно з якою особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Положеннями пункту 3.1 розділу 111 «Продовження раніше призначених страхових виплат» Порядку №27 визначено: «Внутрішньо переміщені особи мають право на продовження раніше призначених страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду або його відділенні за фактичним місцем проживання (перебування).

Для продовження раніше призначених страхових виплат внутрішньо перемішена особа подає такі документи: заяву; копію довідки про взяття на облік; рішення Комісії (у разі наявності на момент подачі документів); копію паспорта або документа, що посвідчує особу; копію реєстраційного номера облікової картки платника податків або паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті)». Аналогічні норми були закріплені і у пункті 1 розділу 111 «Продовження раніше призначених страхових виплат» Порядку №20.

Відповідач також зазначає, що ОСОБА_1 згідно з довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 10.03.2015 № 919018536, долученої до позовної заяви, 14 лютого 2015 року перемістився з тимчасово окупованої території - міста Краснодон до м. Сєвєродонецьк, проте із заявою про продовження щомісячних страхових виплат ні до відповідача, ні до Сєвєродонецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, яке є територіальним відділенням за його фактичним місцем проживанням, не звертався. Позивач не заперечує даний факт, зазначаючи про це у позовній заяві.

На підставі викладеного, враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа із заявою про призначення одноразової страхової допомоги у разі стійкої втрати професійної працездатності з наданням всіх документів, що підтверджують його право на цю виплату, до відділень Управління, розташованих на території підконтрольній українській владі, не звертався, його позовні вимоги, на думку відповідача, є необґрунтованими та передчасними. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

19.09.2022 через підсистему «Електронний суд» відповідачем були подані додаткові пояснення, в яких він посилається на сталу практику Верховного Суду у цивільних справах, який визнає право спадкоємців на спадкування неотриманих за життя спадкодавців страхових виплат, нарахування яких було протиправно припинено Фондом соціального страхування України, не залежно від того, чи зверталися спадкодавці за їх життя до робочих органів фонду на підконтрольній українській владі території з заявами про продовження здійснення нарахування щомісячних страхових виплат. Наприклад, в постанові від 17 лютого 2021 року по справі No428/12718/18 Верховний Суд дійшов таких висновків, оскільки управління фонду не приймало відповідної постанови з визначених спеціальним законом підстав для припинення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат спадкодавцю, а відомості про застрахованих осіб зберігаються у відповідному реєстрі (базі даних «Реєстр потерпілих» ЦІАСФ), отже робочому органу фонду було відомо про необхідність продовження нарахування страхових виплат вказаній особі, не залежно від того, чи зверталася вона до них з відповідними заявами.

Також зазначає, що вказаною постановою та постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 18 квітня 2018 року по справі No812/1038/14 визнано належним відповідачем в аналогічній справі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Луганській області щодо нарахування та виплати щомісячних страхових виплат потерпілим, які перебували на обліку у виконавчих дирекціях Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області, що знаходяться на непідконтрольній українській владі територіях.

Тому і в цій справі, що розглядається судом, позивач, на думку його представника, правильно визначив відповідача у справі, просить позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_3 , виданого Суходільськім МВМ УМВС України в Луганській області, 23.04.2002 та копією картки фізичної особи - платника податків, які додані до позову.

Факт відкриття позивачем рахунку у Акціонерному товаристві Державний ощадний банк України (№ НОМЕР_4 , мфо 304665) підтверджено копією його заяви, що подавалася ним до Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області, яка додана ним до позову.

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.03.2015 № 919018536, позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

З 01.08.2012 позивачу встановлено 5% втрати професійної працездатності безстроково, що підтверджено довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потребі у додаткових видах допомоги серії 10 ААА № 091843.

На запит представника позивача від 15.02.2022 відповідач листом від 23.02.2022 №786/02-1, повідомив, що розпорядженням КМУ від 07.11.2014 №1085-р місто Краснодон (Сорокіне) Луганської області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Справа про страхові виплати ОСОБА_1 залишилась у відділенні на тимчасово окупованій території. Із заявою про продовження страхових виплат до відділень управління, які розташовані на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, за період з 01.12.2014 по теперішній час потерпілий ОСОБА_1 не звертався, нарахування щомісячних страхових виплат за цей період не проводились, заборгованість відсутня.

Зазначені документи надані позивачем разом з позовом.

Відповідно до довідки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області від 16.06.2022 №1018/02-1 ОСОБА_1 перебував на постійному обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краснодоні Луганської області. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р місто Красний Луч Луганської області (наразі - місто Хрустальний) віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відділенням не здійснено переміщення в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства» від 07.11.2014 №595, тому нарахування та виплату страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у відділенні припинено з 01.12.2014. Справа про страхові виплати ОСОБА_1 залишилась у відділенні на тимчасово окупованій території у м. Сорокіне. Відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706 внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування. ОСОБА_1 із заявою про виплату страхових виплат до управління виконавчої ди

Отже, судом встановлено та не заперечується сторонами, що на сьогодні в базі відомостей «Реєстр потерпілих» ЦІАСФ наявні відомості про призначення щомісячних страхових виплат позивачу пожиттєво, нарахування та виплата яких припинена фондом з 01.12.2014.

Сторони також визнають той факт, що з 01.12.2014 і по сьогоднішній день до робочих органів Фонду соціального страхування України на підконтрольній українській владі території позивач не звертався із заявою про продовження нарахування та виплату щомісячних страхових виплат.

Дійсно, постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі No812/1038/14 визнано належним відповідачем в аналогічній справі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Луганській області з таких підстав.

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області № 144 від 04 серпня 2015 року «Про тимчасовий розподіл роботи зі страхувальниками» правонаступником Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні Луганської області було визначено Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку до закінчення проведення антитерористичної операції у Луганській області.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку припинило свою діяльність та реорганізовано в Сєвєродонецьке міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Луганській області, що є філією Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Луганській області.

На підставі викладеного у справі, яка розглядається, суд дійшов висновку що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Луганській області дійсно є правонаступником Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні Луганської області, отже належним відповідачем у справі.

Відповідач суду не надав належних доказів на підтвердження тих обставин, що він чи інші робочі органи фонду приймали постанову про припинення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат позивачу, в зазначених вище листі та довідці про наявність такої постанови він ані позивачу, ані суду не повідомив.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи соціального страхування, базуються, зокрема, на державних гарантіях реалізації застрахованими особами своїх прав (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 77-VІІ).

До обов`язків Фонду соціального страхування від нещасних випадків відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відноситься у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Статтею 40 вказаного Закону (в редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Згідно з п. 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 року (далі - Закон № 1105) особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону № 1105 визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Відповідно до пп. «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час припинення страхових виплат, тобто до 01 січня 2015 року) у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

За змістом ст. 28 Закону № 1105 грошові суми, які відповідно до статті 21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 Закону № 1105 (у редакції до 01 січня 2015 року) визначено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком. Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК.

Згідно з ч. 1 статті 46 Закону № 1105 страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною першою статті 47 Закону № 1105 визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

За змістом ч. 4 статті 47 Закону № 1105 виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 47 Закону № 1105).

Згідно з частиною сьомою статті 47 Закону № 1105, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до абз. 1 частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

За змістом ч. 1 статті 3 Закону № 1706-VII громадянин України за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання, що враховується судом.

Судом встановлено, що позивач має право на щомісячну виплату страхових коштів, а також на страхові кошти, що своєчасно йому не виплачені.

Як зазначалося судом вище, п. 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції затверджено постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 № 20 (далі Порядок №20).

Пунктом 1 Розділу 3 Порядку № 20 передбачено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Таке визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

В статті 2 цього Закону зазначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Частиною першою статті 3 вказаного Закону визначено, що громадянин України за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання, що враховується судом.

До жодного з указаних законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної чи відсутність звернення до робочих органів фонду з заявою про поновлення нарахування щомісячних страхових виплат.

01 жовтня 2014 року КМУ прийняв постанову № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою (у редакції постанови КМУ від 8 липня 2015 року № 471) установлено: особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення АТО або зони надзвичайної ситуації, мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, пов`язаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду відповідно до пункту 6 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів. Матеріальне забезпечення виплачується застрахованим особам в установленому порядку через банки.

05 листопада 2014 року КМУ прийнято постанову № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», згідно з якою (з урахуванням змін і доповнень, внесених постановами КМУ від 12 грудня 2014 року № 715, від 12 серпня 2015 року №615, від 26 серпня 2015 року № 636, від 30 вересня 2015 року № 788) призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509.

Відповідно до частини четвертої статті 46 Закону № 1105-ХІV до коштів на здійснення страхування від нещасного випадку застосовується казначейська форма обслуговування в порядку, передбаченому для обслуговування Державного бюджету України.

Постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 23 липня 2014 року № 436 на території Донецької та Луганської областей, починаючи з 24 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи, а постановою від 06 серпня 2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» НБУ зобов`язав банки України, небанківські установи та національного оператора поштового зв`язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасниками, призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою, до переходу району/міста обласного значення Донецької та/або Луганської областей під контроль української влади.

11 грудня 2014 року правління Фонду на виконання постанови КМУ від 01 жовтня 2014 року № 531 прийняло постанову № 20 «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції». Як зазначено в преамбулі цієї постанови, вона прийнята з метою забезпечення безперервності та першочерговості одержання щомісячних страхових виплат та медико-соціальних послуг потерпілими на виробництві (членами їх сімей), які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції.

Згідно з п. 1 цього Порядку він поширюється на фізичних осіб, які постійно проживають в Україні, яких змусили або які самостійно покинули своє місце проживання внаслідок (або з метою уникнення) негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру і які мають право на страхові виплати та страхові витрати на медичну і соціальну допомогу відповідно до Закону №1105-ХІV за фактичним місцем проживання (перебування) (якщо страховий випадок настав до моменту переміщення).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105-ХІV безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509, відповідно до Закону №1706-VII.

Отже вказаними положеннями нормативно-правових актів встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення АТО, тобто особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам.

Однак, ці підзаконні акти не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) зроблено висновок про те, що позивач сам має право вирішувати про необхідність звернення до Фонду про продовження страхових виплат. Відсутність такого звернення не є підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи викладене, незвернення особою до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території із заявою про нарахування виплат не є підставою для невиплати страхових платежів, оскільки таке права закріплене за особою положеннями Закону № 1105-ХІV (з 01 січня 2015 року в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ), і може бути обмежене лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України.

Згідно з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року по справі No428/12718/18, особа, якій були призначені щомісячні страхові виплати, а потім припинені без прийняття постанови про їх припинення зберігала право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до відділення Фонду на підконтрольній Україні території, тому спадкоємець має право на їх отримання за весь час з дня припинення по день смерті спадкодавця.

Право на отримання страхових виплат є майновим, отже підлягає захисту в силу вимог пункту 1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини незалежно від наявності бюджетних асигнувань.

Частиною першої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При розгляді цієї справи суд надає оцінку саме встановленим обставинам та фактам щодо спірних правовідносин.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в робочих органах Фонду соціального страхування України, однак з 01.12.2014 нарахування та виплата йому страхових виплат припинена без наявності законних підстав та без прийняття постанови про припинення цих виплат. Оскільки відповідач є правонаступником робочого органу Фонду соціального страхування України, на обліку в якому перебував позивач на момент припинення виплат, то саме відповідач мав поновити їх нарахування з часу припинення, однак допустив протиправну бездіяльність, чим порушив право позивача на їх отримання.

Тому суд дійшов висновку про необхідність поновлення порушених прав позивача та задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність на підставі вимог ч.2 ст.9 та п.10 ч.2 ст.245 КАС України вийти за межі позовних вимог та обрати інший спосіб захисту прав позивача, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області щодо не поновлення ОСОБА_1 нарахування страхових виплат з 01.12.2014 з часу їх припинення;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з грудня 2014 року на рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві Державний ощадний банк України (№ НОМЕР_1 , мфо 304665) та сплатити заборгованість з урахуванням коригуючого коефіцієнту.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати страхових виплат позивачу в межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до частини 1статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо судового збору не вирішується.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області ( , місцезнаходження: 93411, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, поспект Космонавтів, будинок 16) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області щодо не поновлення ОСОБА_1 нарахування страхових виплат з 01.12.2014 з часу їх припинення.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з грудня 2014 року на рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві Державний ощадний банк України (№ НОМЕР_4 , мфо 304665) та сплатити заборгованість з урахуванням коригуючого коефіцієнту.

Рішення суду звернути до негайного виконання у межах виплати позивачу страхової виплати за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.С. Шембелян