Справа № 140/6708/22
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

21 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/6708/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 20.12.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року;

- зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 20.12.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року в сумі 49 434,28 грн.;

- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо порушення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 при нарахуванні та виплаті індексації в період з 01.03.2018 по 23.12.2019;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 23.12.2019 року, виходячи з фіксованої величини 4 085,48 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в сумі 88 826,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що починаючи із 20 грудня 2016 року, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ; наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23 грудня 2019 року №278 (по стройовій частині) його звільнено з посади, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу частини. Із карток особового рахунку військовослужбовця він дізнався, що відповідач не у повному обсязі здійснював нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а в окремі періоди служби взагалі не здійснював нарахування індексації, хоч такий обов`язок у зв`язку із зростанням споживчих цін є у всіх юридичних осіб - роботодавців незалежно від форми власності та виду юридичної особи, у зв`язку з чим був змушений звернутися за захистом своїх прав до Волинського окружного адміністративного суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі № 140/13704/20 відповідача було зобов`язано здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 20.12.2016 року по 23.12.2019 року. На виконання зазначеного рішення суду, відповідачем було здійснено нарахування та виплату індексації. Проте, виходячи з відомостей які були надані відповідачем, а саме розрахунку суми індексації, карток особового рахунку військовослужбовця за 2018, 2019, 2020 роки було встановлено, що відповідач при нарахуванні індексації грошового забезпечення: у період з 20.12.2016 року по 28.02.2018 року протиправно не враховував січень 2008 року як місяць за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць); у період з 01.03.2018 року по 23.12.2019 року протиправно порушив вимоги абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Такі протиправні дії відповідача призвели до того, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Зокрема за період з 20.12.2016 року по 28.02.2018 року не нараховано та не виплачено індексації грошового забезпечення у сумі 49 434,28 грн., а за період з 01.03.2018 року по 23.12.2019 року у сумі 88 826,25 грн.

Виходячи з вищезазначеного, дії відповідача позивач вважає незаконними та протиправними.

Позивач зазначає, що підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року, яке склало 377,67 грн. не перевищило розмір індексації, який припадав на березень 2018 року 4 463,15 грн., місяць підвищення посадових окладів. Тобто, відповідно до вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 463,15 грн. мінус 377,67 грн. та становить 4 085,48 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін .

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позивач не врахував та не зазначив, що у військовослужбовців - не заробітна плата, а грошове забезпечення, яке складається з наступних виплат постійного характеру: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) надбавка за вислугу років; 4) щомісячна грошова додаткова винагорода; 5) надбавка за роботу з державною таємницею; 6) надбавка за виконання особливо важливих завдань. Індекс споживчих цін розраховується починаючи з наступного за базовим місяця наростаючим підсумком. 0тже, посилання позивача на той факт, що відповідачем невірно розраховано сума індексації є необгрунтованим з огляду на наступне. Так, абзацом 5 пункту 5 Порядку №1078 чітко визначено, що у разі зростання і грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового оклад), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абзац 5 пункту 5 Порядку № 1078). Як слідує з картки особовою рахунку позивача за 2018 рік, з квітня 2018 року його грошовий дохід (складові, що мають постійний характер) зріс таким чином: посадовий оклад з 605,00 гри. до 2910,00 грн., оклад за військове звання - з 30,00 грн. до 530.00 грн., надбавка за вислугу років - з 31,75 грн. до 860.00 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань з 333.37 грн. до 430.00 грн. (яка згодом, з кожним наступним місяцем тільки збільшувалась), добавилась класність у розмірі 275,73 грн. Тобто, сума підвищення грошового доходу позивача є більшою за суму індексації. Відтак, розмір підвищення грошового доходу позивача перевищував суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, а тому підстави для перерахунку індексації грошового забезпечення відповідно до абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку 1078 відсутні.

Базовим місяцем індексації в даний період є березень 2018року, що не є спірним у даній справі.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог необхідно закрити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 20 грудня 2016 року, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ; наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23 грудня 2019 року №278 (по стройовій частині) його звільнено з посади, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу частини. Із карток особового рахунку військовослужбовця він дізнався, що відповідач не у повному обсязі здійснював нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а в окремі періоди служби взагалі не здійснював нарахування індексації, хоч такий обов`язок у зв`язку із зростанням споживчих цін є у всіх юридичних осіб - роботодавців незалежно від форми власності та виду юридичної особи, у зв`язку з чим був змушений звернутися за захистом своїх прав до Волинського окружного адміністративного суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі № 140/13704/20 відповідача було зобов`язано здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 20.12.2016 року по 23.12.2019 року. На виконання зазначеного рішення суду, відповідачем було здійснено нарахування та виплату індексації.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд звертає увагу, що у цій справі позивач серед іншого заявив позовні вимоги про:

- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо порушення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 при нарахуванні та виплаті індексації в період з 01.03.2018 по 23.12.2019;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 23.12.2019 року, виходячи з фіксованої величини 4 085,48 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в сумі 88 826,25 грн.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_1 уже звертався до суду з позовом до ВЧ НОМЕР_1 та заявляв позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 23.12.2019 та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 23.12.2019.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі № 140/13704/20 відповідача було зобов`язано здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 20.12.2016 року по 23.12.2019 року. На виконання зазначеного рішення суду, відповідачем було здійснено нарахування та виплату індексації, а саме в листопаді, грудні 2018 року нарахована індексація у розмірі 71,08 грн. щомісяця, за січень грудень 2019 року нарахована індексація у сумі 1713,63 грн. та при нарахуванні індексації враховано базовий місяць березень 2018 року.

Аналізуючи вказані вище обставини, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Водночас відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

При цьому згідно із нормами частин першої, другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому частиною восьмою статті 382 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15.

З установлених судом фактичних обставин справи та, проаналізувавши предмет позову у цій справі, вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі № 140/13704/20, яким зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 20.12.2016 року по 23.12.2019 року.

Зокрема, позивач не погоджується з тим, що перерахунок його пенсії на підставі зазначеного рішення відповідачем з 01.03.2018 по 23.12.2019 був неналежно нарахований та зменшений.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав, свобод та інтересів, оскільки у даному випадку чинне законодавство наділяє особу правом особливого звернення до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними дії чи бездіяльність відповідача щодо невиконання судового рішення в межах справи №140/13704/20, а не з новим позовом.

У зв`язку з наведеним, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим позовом не розглядаються.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.05.2020 у справі №420/6649/19.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст.382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду суду у іншому провадженні, проте, на стадії виконання такого судового рішення.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 21.12.2020 у справі №440/1810/19.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо порушення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 при нарахуванні та виплаті індексації в період з 01.03.2018 по 23.12.2019; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 23.12.2019 року, виходячи з фіксованої величини 4 085,48 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в сумі 88 826,25 грн.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті, частиною другою 238, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії закрити у такій частині позовних вимог:

- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо порушення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 при нарахуванні та виплаті індексації в період з 01.03.2018 по 23.12.2019;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 23.12.2019 року, виходячи з фіксованої величини 4 085,48 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в сумі 88 826,25 грн.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Д. Ковальчук