Справа № 440/7539/22
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2022 рокум. ПолтаваСправа №440/7539/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просила:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 за відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2018 роки включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 19.06.2018;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 за відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2018 роки включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 19.06.2018.
Мотивуючи позовні вимоги зазначила, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 , який був учасником бойових дій, проходив військову службу, зокрема у період з 18.08.2005 по 19.06.2018 - у складі військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2018 №162 капітана ОСОБА_3 , командира батареї зберігання та транспортування реактивного артилерійського дивізіону, звільненого з військової служби у запас наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.05.2018 №220, з 19.06.2018 виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів грошового забезпечення. Однак, при звільненні з військової служби ОСОБА_3 не виплачена грошова компенсацію за невикористані додаткові відпустки учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На дату смерті шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був розірваний, у шлюбі народилась донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якої рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.08.2012 у справі №1601/6233/2012 визначено з матір`ю.
02.12.2021 ОСОБА_1 звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, у якій просила провести з її донькою усі необхідні розрахунки щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки її батьком, передбаченої статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 2015 по 2018 рік.
Листом від 10.12.2021 вих.№927 позивачу повідомлено, що ОСОБА_3 за період служби у військовій частині НОМЕР_1 не звертався із рапортами про надання йому додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2018 роки, грошова компенсація за невикористані відпустки не виплачувалась.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.
Відповідач відзив на позов до суду не надав.
Надаючи правову оцінку повідомленим позивачем обставинам, суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Згідно із вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Спір у цій справі стосується питань наявності у ОСОБА_2 , яка є донькою померлого військовослужбовця, учасника бойових дій ОСОБА_3 , права на отримання за померлим спадщини у вигляді невиплаченої йому при звільненні з військової служби грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки за період з 2015 по 2018 роки, тобто спірні відносини стосуються питань спадкування, а не проходження безпосередньо позивачем публічної служби, різновидом якої є військова служба; такі відносини урегульовані нормами не публічного, а приватного права (зокрема, книги шостої Цивільного кодексу України).
Наведене виключає можливість розгляду цього спору адміністративним судом, адже підсудність цієї категорії справ визначається саме за предметним критерієм - необхідною умовою для віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду є проходження позивачем публічної служби, до якої відноситься і військова служба; публічно-правовий спір у такому випадку виникає безпосередньо між військовослужбовцем та військовою частиною, у якій позивач проходив військову службу.
За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, оскільки цей спір стосується питань спадкування права на грошові виплати, то його має розглядати місцевий загальний суд за правилами цивільного судочинства.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Таким чином, провадження у справі №440/7539/22 належить закрити, роз`яснивши позивачу право звернення з позовом до місцевого загального суду у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.
Керуючись статтями 9, 238, 248, 256, 262, 263, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:

Провадження у справі №440/7539/22 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу право звернення з позовом до місцевого загального суду у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Кукоба