Справа № 200/7945/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року справа №200/7945/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів головуючого судді: Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В. , при секретарі судового засідання Біліченко В.П.,, за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Ковальчук О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 200/7945/21 ( повний текст виготовлено 13 жовтня 2022 року, головуючий І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання дій з ненарахування та виплати вихідної допомоги за 10 років при звільненні з військової служби у запас у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу при звільненні з військової служби за 10 років служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення,-

У С Т А Н О В И В:

25 червня 2021 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування позову зазначено, що при звільненні з військової служби відповідач виплатив грошову допомогу при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З урахуванням зазначеного позивач, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 200/7945/21 позов задоволено. Визнано протиправними дії спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил щодо ненарахування та невиплати вихідної допомоги за 10 років при звільненні з військової служби у запас у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язати спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні з військової служби за 10 років служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно вимог ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується в разі наявності, на час звільнення зі служби, календарної вислуги років 10 років і більше. Позивачу здійснено виплату вихідної допомоги за 18 календарних років вислуги (за 10 років у 2012 році; за 8 років у 2020 році), а суть вимог позивача зводиться до виплати вихідної допомоги при звільненні за пільгові роки. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, так як не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а прийняте судом першої інстанції рішення, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (стаття 1).

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

22 травня 2022 року Верховною Радою прийнято Закон України Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 22.05.2022 № 2263-ІХ, яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб, до 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

В судовому засіданні позивач підтримав наданий ним відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі відповідача задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 23 жовтня 2015 року має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України та був відряджений до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі.

У період з липня 2005 по липень 2012 та з серпня 2012 по вересень 2020 року, ОСОБА_1 обіймав різні посади в органах Військової прокуратури України.

Наказом виконувача обов`язків військового прокурора об`єднаних сил від 10 вересня 2020 року № 572 к позивача звільнено з посади начальника відділу організації діловодства та матеріально-технічного забезпечення військової прокуратури об`єднаних сил.

Підставою прийняття зазначеного наказу є наказ Міністра оборони України від 09.09.2020 № 442, яким відповідно до пункту 18 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19.09.2019 № 113-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури та пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу полковника юстиції ОСОБА_1 , начальника відділу організації діловодства та матеріально-технічного забезпечення військової прокуратури об`єднаних сил звільнено з військової служби у запас за підпунктом г (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Позивач вважає, що при звільненні з військової служби, відповідачем був проведений з ним розрахунок не в повному обсязі та, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до Донецького окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, дійшов наступного висновку.

Як вбачається зі списку військовослужбовцям військової прокуратури об`єднаних сил, яким оголошено вислугу років, що дає право на виплату щомісячної надбавки за вислугу років та пільгову вислугу років станом на 01 вересня 2020, вислуга років, що дає право на виплату щомісячної надбавки за вислугу років, включаючи пільгову вислугу років позивача складає 28 р. 6 м. 2 д., пільгова вислуга років, що зараховується - 10 р. 5 м. 16 д. Оскільки інші підстави відмови, крім недостатності років вислуги, у призначенні грошової допомоги відсутні, відповідно позивач має право на таку виплату. З огляду на це суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Абзацом шостим пункту 2 частини другої ст.15 Закону № 2011-XII визначено, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Аналогічні приписи містяться у пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393).

Так відповідно до пункту 10 вказаної Постанови № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу:

- які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Згідно витягу із послужного списку позивач повторно прийнятий на військову службу, після звільнення 14.08.2020 року, 15.08.2012 року.

Судом встановлено, що позивачу здійснено виплату одноразової грошової допомоги за 18 календарних років вислуги (за 10 років при першому звільнені у 2012 році і за 8 повних календарних років при повторному звільнені у 2020 році згідно Наказу виконувача обов`язків військового прокурора об`єднаних сил від 10 вересня 2020 року № 572к).

Зазначена обставина щодо виплат і розмірів одноразової грошової допомоги позивачу у 2012 і 2020 роках з урахуванням календарної вислуги визнається сторонами.

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на наявність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги при повторному звільненні у 2020 році враховуючи пільгові роки служби, а саме 10 років.

Доводи Позивача, що одноразова грошова допомога при звільненні має виплачуватися з врахуванням пільгового стажу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки для визначення розміру грошової допомоги застосовується саме календарна вислуга років, що підтверджується вищевикладеними нормами права та правовою позицією Верховного Суду, яка відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. При цьому судова колегія вважає за необхідне зауважити, що Апелянт помилково ототожнює поняття «умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги» із поняттям «обчислення розміру одноразової грошової допомоги», оскільки вони є відмінними, адже до складу першого включається як календарна та пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 18.04.2022 у справі № 440/1620/19, від 29.04.2022 у справі № 580/2497/21

Колегія суддів відхиляє доводи про застосування висновків Верховного Суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а до його ситуації, оскільки предметом розгляду зазначено справи було зарахування пільгової вислуги до стажу для нарахування пенсії відповідно до приписів Закону № 2262-ХІІ. Правова позиція щодо порядку, розміру і обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до приписів Закону № 2011-XII Верховним Судом у зазначеній постанові не висловлювалась.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті Наказу від 10 вересня 2020 року № 572к, в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 повних календарних років служби, виконувач обов`язків військового прокурора об`єднаних сил діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції. Отже, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 195, 139, ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 310, 317, ст. 321, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 200/7945/21 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 200/7945/21 скасувати.

Постановити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання дій з ненарахування та виплати вихідної допомоги за 10 років при звільненні з військової служби у запас у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу при звільненні з військової служби за 10 років служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко