Справа № 520/17569/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

08 листопада 2022 р. справа №520/17569/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Л.Мар`єнко

при секретарі судового засідання - Ю.Кандиби,

за участю:

представника відповідача - С.Шапошнікова,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Ливарна Компанія" (проспект. Московський, буд.277, м.Харків, 61089, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул.Пушкінська, буд.46, м.Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство с обмеженою відповідальністю "Українська Ливарна Компанія" (ТОВ "УЛК"), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області, в якій просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення №8 від 14.06.2021 (про збільшення суми грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 808522,67 грн, штраф з податку на доходи фізичних осіб в сумі 1088394,49 грн);

- скасувати податкове повідомлення-рішення №8 від 14.06.2021 (про збільшення суми грошових зобов`язань з військового збору у сумі 67520,35 грн, штраф з військового збору в сумі 83796,21 грн);

- скасувати рішення №8 від 14.06.2021 (яким до підприємства застосовано штраф на суму донарахованого єдиного соціального внеску у сумі 3652,55 грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 14.06.2021 №8, №8 та рішення про застосування штрафних санкцій від 14.06.2021 №8, прийняті контролюючим органом без дотримання податкового законодавства України, а зафіксовані в акті перевірки висновки не відповідають дійсним обставинам справи. Підприємством нараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, однак не виплачено вчасно через скрутне матеріальне становище викликане спадом економіки та зменшенням попиту на товари, які виробляються товариством внаслідок пандемії.

Від представника відповідача Л.Шамілової, через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Від представника позивача Л.Савві, через канцелярію суду, надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила про безпідставність обґрунтувань представника відповідача, оскільки, збільшення податку на доходи фізичних осіб та військового збору проводиться лише у разі недотримання підприємством трьох дій одночасно: нарахування, утримання та сплати податків. Підприємство нараховувало та утримувало вказані податки у повному обсязі без порушень, про що надавало звіти згідно нормам ПКУ.

В додаткових поясненнях представник відповідача зазначив, що у разі невиплати нарахованої заробітної плати податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені Податковим кодексом України для місячного податкового періоду. Відсутність у платника податків коштів не передбачено у якості обставин, що звільняє від виконання зі сплати податків, тому нарахування відповідачем штрафних санкцій повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 31.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу №520/17569/21 до розгляду по суті.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м.Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Представник позивача, повідомлений судом належним чином про дату час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на електронну адресу позивача, зазначену ним у позовній заяві, у судове не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надсилав.

Представник відповідача С.Шапошніков, у судовому засіданні наполягав на розгляд справи без участі представника позивача, підтримав доводи відзиву та письмових пояснень, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки, обставин, що перешкоджають розгляду справи по суті, визначених ст.205 КАС України не встановлено, суд, враховуючи думку представника відповідача, дійшов висновку про розгляд справи по суті без участі представника позивача.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія", зареєстрований як суб`єкт господарювання юридична особа 28.11.2003 за кодом . Основний вид діяльності за КВЕД: 24.51 Лиття чавуну. Інші види діяльності: 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів; 24.52 Лиття сталі; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 38.32 Відновлення відсортованих відходів.

Перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області, Індустріальна ДПІ (Індустріальний район міста Харкова) з 08.12.2003.

Судом встановлено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія", про що було складено акт від 24.05.2021 №8925/20-40-07-18-06/3279676.

Відповідно до акту перевірки на момент її проведення відповідачем встановлено порушення позивачем вимог:

1) пп.168.1.2 пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, з урахуванням вимог ст.52-і підрозділу 10 Кодексу "Інші перехідні положення", а саме: товариством до бюджету перераховано несвоєчасно та не у повному обсязі, у випадках коли оподатковуваний дохід у вигляді заробітної плати нараховувався податковим агентом, але не виплачувався платником податку за січень-березень 2017, травень-листопад 2017, січень, квітень-грудень 2018, січень-листопад 2019, січень, березень, квітень, липень-грудень 2020, та перераховано до бюджету не у повному обсязі та несвоєчасно податок на доходи фізичних осіб за грудень 2016 року, січень, лютий, травень-грудень 2017 року, березень-грудень 2018 року, січень-грудень 2019 року, січень-листопад 2020 року.

Сума грошового зобов`язання визначена за результатами перевірки відповідно до пп.54.35 п.54.3 ст.54 ПКУ складає 808522,67 грн.

2) статті 7 Закону України від 8 липня 2010 року №2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" товариством занижено базу нарахування єдиного внеску, а саме: в звітах за червень, липень, жовтень, грудень 2017 року на загальну суму 8083,13 грн, за січень, липень, жовтень 2018 на загальну суму 19257,16 грн, за квітень 2019 на загальну суму 8138 грн, яку самостійно відкориговано та зазначено в звітах за серпень 2017, січень, лютий, серпень, листопад 2018 року, червень 2019 року.

Донараховано єдиного внеску у сумі 3676,05 грн.

3) ст.16 підрозділу 10 Кодексу "Інші перехідні положення", пп.168.1.2 пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, з урахуванням вимог ст.52-і підрозділу 10 Кодексу "Інші перехідні положення", а саме: військовий збір під час виплати доходу фізичним особам платникам податку за січень-жовтень 2017 року, січень, квітень-грудень 2018 року, квітень-листопад 2019 року, січень, березень, квітень, липень-грудень 2020 року товариством до бюджету перераховано не у повному обсязі та не своєчасно, у випадках коли оподатковуваний дохід нараховувався податковим агентом, але не виплачувався платникам податку, та збір підлягав перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду військовий збір за грудень 2016, січень-липень 2017 року, березень-грудень 2018 року, лютий-грудень 2019 року, січень-листопад 2020 року товариством перераховано до бюджету не своєчасно та не у повному обсязі.

Сума грошового зобов`язання визначена за результатами перевірки відповідно до пп.54.35 п.54.3 ст.54 ПКУ складає 65720,35 грн.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 14.06.2021 року №8, яким ТОВ "УЛК" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 2003688,13 грн, з яких сума грошового зобов`язання становить 808522,67 грн та штрафні (фінансові) санкції 1088394,49 грн, а також пеня у розмірі 106770,97 грн (а.с.20-21);

- від 14.06.2021 року №8, яким ТОВ "УЛК" збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у загальному розмірі 158325,00 грн, з яких сума грошового зобов`язання становить 67520,35 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції 83796,21 грн, а також пеня у розмірі 7008,44 грн (а.с.34-35);

- та рішення про застосування штрафних санкцій та донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.06.2021 року №8, яким до ТОВ "УЛК" застосовано штраф на суму донарахованого єдиного соціального внеску у сумі 3652,55 грн (а.с.19).

Позивач оскаржив зазначені вище податкові повідомлення-рішення від 14.06.2021 №8 та №8 до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної служби України від 04.11.2021 року №24924/6/99-00-06-01-04-06 залишено без розгляду скаргу ТОВ "УЛК" від 22.06.2021 б/н (вх.ДПС №18519/6 від 25.06.2021) на ППР ГУ ДПС у Харківській області від 14.06.2021 №8 та №8 у зв`язку з їх оскарженням до Харківського окружного адміністративного суду (а.с.196-197).

Позивач не погодився із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про застосування штрафних санкцій зі сплати єдиного внеску, вважаючи їх необґрунтованими та прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства України, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині прийнятих 14.06.2021 податкових повідомлень-рішень №8, яким за платежем податок на доходи фізичних осіб донараховано податкові зобов`язання, застосовано штрафну (фінансову) санкцію та нараховано пеню, а також №8, яким збільшено суму грошового зобов`язання, застосовано штрафну (фінансову) санкцію та пеню з військового збору, суд враховує наступне.

Згідно з підпунктом "а" пункту 176.2 статті 176 ПК, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно з пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом цього Кодексу.

Відповідно до ст.18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до п п.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету до або під час виплати оподатковуваного доходу.

У відповідності до пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Аналіз зазначених статей свідчить про те, що законодавець прямо передбачив алгоритм дій податкового агента у випадках, коли оподатковуваний дохід (у тому числі заробітна плата) нараховується однак не виплачується платнику податків фізичній особі, безвідносно до причин, які обумовили невиплату такого доходу. У разі невиплати нарахованої заробітної плати податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені Податковим кодексом України для місячного податкового періоду.

Відповідно до ч.1 ст.109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з ч.1 ст.115 ПК України у разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач в своїй позовній заяві як на підставі протиправності зазначених податкових повідомлень рішень посилаються на незаконне застосування щодо нього штрафних санкцій у розмірі 25% суми податків, що підлягають нарахуванню або сплаті до бюджету, визначних на підставі п.125-1.2 ст.125-1 ПК України, з огляду на те, що підприємством під час кожної фактичної виплати нарахованих сум доходу здійснювалось одночасне перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Поряд з тим, суд зазначає, що оскаржуваними в даній справі податковими повідомленнями-рішеннями до позивача податковим органом застосовано штрафні санкції на підставі ст.125-1.2 ст.125-1 ПК України, так і штрафні санкції на підставі п.124.2 ст.124 ПК України.

Так, відповідно до п.124.1, п.124.2 ст.124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Згідно п.125-1.1 ст.125 ПК України ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Приписи п.125-1.2 ст.125-1 ПК України передбачають, ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Верховний Суд при вирішенні аналогічних справ виклав правову позицію щодо застосування наведених положень Податкового кодексу України та чітко окреслив ознаки, які дозволяють розмежувати юридичні підстави для застосування вищевказаних штрафів.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №806/148/17 сформульовану правову позицію, відповідно до якої: "несвоєчасна виплата задекларованих та узгоджених грошових зобов`язань за платежами "податок на доходи фізичних осіб-найманих працівників" та "військовий збір" виникла внаслідок затримки виплати оподатковуваного доходу - заробітної плати. Натомість податок на доходи фізичних осіб і військовий збір позивачем утримано та перераховано до бюджету в день виплати доходу на користь найманих працівників, а відтак мало місце лише несвоєчасне перерахування сум податку та збору, відповідальність за яке передбачено статтею 126 ПК України (стаття у попередній редакції ПКУ, яка ідентична за правовою конструкцією зі п.124.1 ст.124 ПКУ у чинній редакції), а не статтею 127 цього Кодексу (стаття у попередній редакції ПКУ, яка ідентична за правовою конструкцією зі п.125-1.1 ст.125-1 ПКУ у чинній редакції), як помилково вважає контролюючий орган.

Зважаючи на те, що позивач у порушення вимог пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України не перерахував до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору з нарахованих сум заробітної плати у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду, ГУ ДПС у Харківській області застосовано штрафні санкції.

Питання розмежування правопорушень, відповідальність за які встановлена нормами статей 126 та 127 ПК, було предметом вирішення Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 січня 2020 року у справі №820/11382/15, в результат чого сформовано правовий висновок, згідно з яким: "несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно зі статтею 127 ПК України. Розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості допущених податкових правопорушень, незалежно від того, що виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки. Невиконання обов`язку щодо нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб утворює склад податкового правопорушення із формальним складом, відповідальність за яке передбачена пунктом 127.1 статті 127 ПК України, і це правопорушення вважається закінченим з моменту виплати доходу без сплати (перерахування) податку. З цього ж моменту виникають підстави для настання відповідальності".

Відповідно до висновку в цій же постанові податковим правопорушенням за статтею 126 ПК є вчинення дії платником податку (податковим агентом) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але із затримкою (несвоєчасно), тоді як за статтею 127 ПК - бездіяльність платника податку (податкового агента), тобто ненарахування, неутримання та/або несплата ПДФО до або під час виплати доходу на користь іншої особи. Кваліфікуючою ознакою для застосування відповідальності, передбаченої нормами статті 127 ПК, є порушення платником податків (податковим агентом) встановлених правил щодо утримання податку з джерела виплати доходу. Джерелом виплати доходу є заробітна плата, з якої податковим агентом утримано податок на доходи фізичних осіб, але не перераховано у встановлені терміни до бюджету (до виплати заробітної плати або одночасно з виплатою заробітної плати).

Аналогічний підхід щодо розмежування відповідальності за статтею 126 та статтею 127 ПК України застосовано Верховний Судом у постанові від 14 лютого 2020 року у справі №817/1272/18.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

В ході судового розгляду справи підтверджено, встановлене податковим органом при проведенні перевірки, вчинення позивачем триваюче правопорушення податкового законодавства пп.168.1.2, п..168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України.

За таких підстав, суд приходить до висновку про правомірне застосування відповідачем до ТОВ "Українська ливарна компанія" штрафних санкцій на підставі та у розмірі, визначених пп.125-1.1, 125-1.2 ст.125-1 ПК України, які увійшли до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень разом зі штрафними санкціями, нарахованими на підставі п.124.2 ст.124 ПК України та обґрунтованість прийнятих податкових повідомлень-рішень від 14.06.2021 року №8 та №8.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.06.2021 року №8, яким до ТОВ "УЛК" застосовано штраф на суму донарахованого єдиного соціального внеску у сумі 3652,55 грн, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Відповідно до ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (частина 8 статті 9 Закону №2464-VI).

Пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI встановлено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.25 Закону №2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно пункту 3 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до пункту 3 частини 2 розділу VІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженою наказом Міністрів фінансів України від 20.04.2015 №449 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за №508/26953, за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску, та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким платником акта перевірки від податкового органу або в якому він подав звітність, що містить відомості про суми нарахованого єдиного внеску, де зазначено такі донараховані суми.

Якщо за результатами перевірки виявлено в окремих місяцях суми донарахованого (своєчасно не обчисленого) єдиного внеску, за кожне таке донарахування (кожний місяць) відповідно до Закону накладається штраф у порядку та розмірах, визначених в абзацах першому та другому цього підпункту.

Для дотримання вимог щодо максимального розміру (50 відсотків) штрафу:

визначається сукупно сума донарахувань за всіма звітними періодами, у яких вони виявлені;

визначається сукупно сума штрафу за всіма звітними періодами, у яких виявлені донарахування та за якими нараховано такі штрафи;

здійснюється обрахування максимального розміру штрафу від сукупної суми донарахувань та порівнюється із фактично нарахованою сумою штрафів, визначеною сукупно за всі звітні періоди, в яких донараховано суми єдиного внеску.

До сплати визначаються суми штрафів, що не перевищують максимального їх розміру, визначеного цим підпунктом.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за формою згідно з додатком 13 до цієї Інструкції.

Судом з матеріалів справи встановлено, що за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки (акт від 24.05.2021 №8925/20-40-07-18-06/3279676) виявлено порушення вимог статті 7 Закону №2464-VI, а саме занижено базу нарахування єдиного внеску з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року на загальну суму 7305,09 грн, з якої 3629,04 грн єдиного внеску самостійно відкориговано позивачем.

Отже, рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 14.06.2021 року №8 про застосування штрафних санкцій за донарахування податковим органом або платником податку своєчасно не нарахованого єдиного внеску відповідає приписам вище наведеного законодавства.

Правилами ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що суб`єктом владних повноважень в ході судового розгляду справи доведено правомірність прийнятих ним рішень, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія" задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 238, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Ливарна Компанія" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 листопада 2022 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО