Справа № 420/13321/20
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 420/13321/20

адміністративне провадження № R/990/8404/22, К/990/8407/22, К/990/14786/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційними скаргами Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року (головуючий суддя - Танасогло Т.М., судді: Димерлій О.О., Єщенко О.В.)

та касаційною скаргою Одеської обласної прокуратури

на додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року (головуючий суддя - Танасогло Т.М., судді: Димерлій О.О., Єщенко О.В.)

у справі №420/13321/20

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури

про визнання протиправним та скасування рішень, наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

I. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 15 жовтня 2020 року про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 та заборону проходити інші етапи атестації;

- визнати протиправним та скасувати рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора №18 від 19 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації та припинення участі в атестації;

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. керівника Одеської обласної прокуратури Безрукого Т. від 23 грудня 2020 року №3046к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року;

- поновити на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури або на рівнозначній посаді та в органах прокуратури України з 30 грудня 2020 року;

- стягнути з Одеської обласної прокуратури середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 31 грудня 2020 року по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора судовий збір 840,80 грн;

- стягнути витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірний наказ прийнято за відсутності обставин, з якими пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон України «Про прокуратуру», Закон №1697-VII) пов`язує наявність підстав для звільнення прокурора з посади, а саме: ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Оскаржувані рішення кадрової комісії є упередженими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Звертав увагу на те, що пройти належним чином іспит та надати відповіді на всі питання тестування був позбавлений можливості у зв`язку зі стресовим станом та втратою довіри до дій відповідача та процедури складання іспиту. Також його звернення до третьої кадрової комісії від 19 жовтня 2020 року щодо внесення неправильних відомостей у відповідний графік не було розглянуто та позбавлено права на участь у процесі прийняття оскаржуваних рішень комісії.

3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

4. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 15 жовтня 2020 року про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 та заборону проходити iншi етапи атестації.

Визнано протиправним та скасовано рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора №18 від 19 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації та припинення участі в атестації.

Визнано протиправним та скасовано наказ виконуючого обов`язки керівника Одеської обласної прокуратури Безрукого Т. №3046к від 23 грудня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року.

Поновлено на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 30 грудня 2020 року.

Стягнуто з Одеської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 328 569,48 коп. з відповідним відрахуванням обов`язкових податків та платежів до бюджету та спеціальних фондів.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

5. Додатковою постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до Одеського окружного адміністративного суду в розмірі по 420,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 4 000 грн з кожного.

6. Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду апеляційної інстанції відповідачі звернулися з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять їх скасувати.

7. Ухвалами Верховного Суду від 28 квітня, 08 червня та 23 червня 2022 року відкрито касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач з 2005 року проходить службу в органах прокуратури, з 15 грудня 2015 року призначений на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області.

9. 10 жовтня 2019 року позивач подав заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

10. Рішенням першої, другої, третьої та четвертої кадрових комісій обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 09 жовтня 2020 року затверджено графік складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, до якого в тому числі до групи 3 під номером « 29» внесено позивача - ОСОБА_1 , номер службового посвідчення вказано « НОМЕР_1 », у той час як у дійсності номер його службового посвідчення є « НОМЕР_2 ».

11. 15 жовтня 2020 року позивач складав іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, за результатами якого набрав 62 бали, що підтверджується відомістю про результати тестування, деталями іспиту, а також додатком №2 до протоколу №42 від 15 жовтня 2020 року, яким було визначено список осіб, які не пройшли іспит, набравши менше 70 балів.

12. Протоколом № 11 засідання третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19 листопада 2020 року відповідно до підпунктів 13, 16, 17 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пунктів 6, 8 розділу І, пунктів 4, 5 розділу ІІ та 5, 6 розділу ІІІ Порядку проходження прокурорами атестації ухвалено рішення про те, що прокурори, які за результатами складення іспиту 15, 16, 19 жовтня та 2, 9 листопада 2020 року набрали меншу кількість балів, ніж прохідний бал, неуспішно пройшли атестацію, серед яких є прізвище позивача.

13. Також на засіданні кадрової комісії 19 листопада 2020 року було розглянуто заяви прокурорів, які не набрали 70 балів під час іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; заяви щодо перенесення періоду тестування.

14. Рішенням № 18 третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19 листопада 2020 року, враховуючи, що позивач за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 62 бали, що є менше встановленого пунктом 4 розділу ІІ Порядку № 221 прохідного балу (70) для успішного складання іспиту, він не допускається до проходження іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички та припиняє участь в атестації.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію.

15. Наказом в.о. прокурора Одеської області від 23 грудня 2020 року №3046к звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року. Підстава такого наказу - рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 18 від 19 листопада 2020 року.

16. Не погодившись з такими рішеннями та наказом позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначав про те, що відповідачем було правомірно вказано в оскаржуваному наказі в якості підстави звільнення з посади пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з огляду на правове врегулювання спірних правовідносин.

18. Правові норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113-ІХ), якими передбачено умови звільнення прокурорів, свідчать про те, що прокурори були ознайомлені з процедурою атестації і настанням відповідних наслідків у випадку непроходження чи проходження атестації і мали змогу впорядковувати свою поведінку згідно з ними, та до того ж позивач фактично погодився із встановленими умовами та правилами щодо переведення на посаду в окружній прокуратурі та проведення атестації.

19. Суд досліджував відомість про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора, в якій позивачем власноручно поставлено підпис як при отриманні логіну, так і результатів тестування із зазначенням кількості балів - 62. При цьому, у розділі «Примітки» навпроти прізвища позивача будь-які зауваження відсутні, як і відсутні скарги, зокрема, про технічні збої та несправність системи при проведенні тестування. Позивач особисто визначив час, необхідний для складання іспиту, а у роздруківці визначено кількість питань кожного блоку та кількість правильних (коректних) відповідей з них, наданих позивачем, за результатами яких можна перевірити правильність підрахунку балів. Також будь-які акти щодо збою в роботі комп`ютерної техніки, з використанням якої проводилося тестування, відсутні.

20. В оскаржуваному рішенні кадрової комісії від 19 листопада 2020 року №18 відповідно до вимог пункту 12 Порядку роботи кадрових комісій зазначено мотиви та обставини, що вплинули на його прийняття, а саме - у зв`язку з набранням позивачем менше прохідного балу для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора (62 бали зі 100 можливих, при прохідному балі 70).

21. Оскаржувані рішення кадрової комісії є мотивованими, містять посилання на нормативно-правові акти та обґрунтування щодо набрання позивачем балів за результатами складання іспиту, а тому законодавчо передбачені підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

22. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалюючи нове виходив з того, що для правильного вирішення спору у цій справі необхідно дослідити порядок та правила складання прокурорами іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

23. На переконання суду апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не надав належної та обґрунтованої оцінки правовим підставам звернення позивача до суду та пов`язаними з цим фактичними обставинами справи, що підлягали обов`язковому встановленню в ході розгляду справи з наданням їм правової оцінки.

24. Суд погоджувався з тим, що дійсно формально межу цієї оцінки значною мірою визначає етап атестації, на якому його ухвалено. Тобто, якщо це іспит (у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора), то успішність чи неуспішність проходження атестації визначається кількістю балів, які набрав прокурор. Між тим, визначальним при вирішенні даного спору є відповідність рішень кадрової комісії вимогам закріпленим у пункті 2 статті 2 КАС України, а саме: чи прийнято їх обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно.

25. Суд наголошував на тому, що в силу вимог пункту 12 Порядку № 223 будь-які зміни до графіку складання іспиту, а також до відомості про результати складання іспиту, могли бути внесені виключно у разі їх ухвалення комісією шляхом відкритого голосування більшістю членів комісії після обговорення їх членами комісії. Між тим, виправлення номеру службового посвідчення позивача у відомості відбулося без ухвалення відповідного рішення.

26. Зазначав, що встановлені у ході апеляційного розгляду справи обставини свідчать не лише про процедурні порушення кадровою комісією порядку її роботи, а й про обґрунтованість доводів апелянта про те, що складання іспиту при таких умовах (коли йому було повідомлено про відсутність його у графіку за номером його службового посвідчення) могло поза розумним сумнівом вплинути на його важкий емоційний стан під час складання іспиту. Вказане у свою чергу могло вплинути на результати іспиту.

27. Позивач скористався правом звернутися до кадрової комісії із заявою з приводу оскарження результатів атестації та про допущення до складання іспиту, що передбачено пунктом 2 розділу V Порядку проходження прокурорами атестації, проте письмового рішення щодо розгляду такої заяви відповідачем до матеріалів справи не надано. У протоколі №11 від 19 листопада 2020 року результати розгляду такої заяви не відображені.

28. До того ж, колегія суддів звертала увагу на те, що у протоколі №2 від 15 жовтня 2020 року та у протоколі № 11 від 19 листопада 2020 року засідання третьої кадрової комісії було встановлено численні помилки та поставлено питання щодо визнання деяких питань і відповідей некоректними та допущення багатьох прокурорів у зв`язку із цим до повторного проходження відповідного етапу атестації.

29. Оспорювані рішення кадрової комісії хоча формально є законними, однак встановлені судом сукупність дій та рішень відповідачів не свідчать про те, що останні є пропорційними переслідуваній законній меті.

30. Ухвалюючи додаткову постанову щодо вирішення питання про судові витрати, суд апеляційної інстанції за результатами дослідження матеріалів справи та вимог представника позивача щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу в загальному розмірі 30 000 грн, вважав їх частково обґрунтованими з огляду на те, що заявлена сума не є співмірною, зокрема, зі складністю справи та виконаних робіт/наданих адвокатом послуг, відтак підлягає зменшенню.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ

31. У касаційній скарзі Офіс Генерального прокурора зазначав про те, що оскаржуване рішення кадрової комісії прийнято уповноваженим органом, на підставі та у спосіб, визначені нормами Закону № 113-ІХ та Порядку №221, зокрема містить посилання на нормативно-правові акти, що підтверджують повноваження комісії та підстави його прийняття. Також у рішенні наявне його обґрунтування - набрання позивачем за результатами складення іспиту 62 бали, що є менше прохідного балу для успішного складення іспиту. З огляду на специфіку такого рішення воно не потребує іншого обґрунтування та мотивування, оскільки не залежить від розсуду комісії.

32. Під час проходження відповідного іспиту порушень Порядку не було допущено, позивач з відповідною заявою до членів комісії під час проходження тестування не звертався, а вказав цю обставину лише після неуспішного його проходження.

33. Зазначав, що сам факт звернення прокурора із заявою про повторне проходження відповідного етапу атестації після неуспішного проходження ним тестування може свідчити про намагання спростувати або оскаржити отриманий негативний результат.

34. Перед початком безпосереднього проходження іспиту всі учасники ознайомилися із порядком користування інформаційною системою «Аналітична система оцінки знань», їх було повідомлено що при будь-яких питаннях чи зауваженнях можна звертатися до робочої групи для роз`яснення чи зауважень.

35. Обставини щодо виправлення у відомості жодним чином не впливають на результати складання іспиту (набраний бал) та законність оспорюваного рішення кадрової комісії.

36. Судом першої інстанції було досліджено відомість про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону та відповідність здійснювати повноваження прокурора, в якій позивачем власноручно поставлено підпис як при отриманні логіну, так і результатів тестування із зазначенням кількості балів - 62. При цьому у розділі «Примітки» навпроти прізвища позивача будь-які зауваження відсутні. Внесення результату іспиту відбувалося власноручно позивачем шляхом запису балів, вказаних на моніторі до відомості про результати тестування, у якій також вказано логін ОСОБА_1 - НОМЕР_3.

37. Касатор звертає увагу на правомірність зроблених судом першої інстанції висновків щодо наказу про звільнення та його відповідність правовим позиціям Верховного Суду у аналогічних справах про звільнення прокурорів через неуспішно пройдений перший етап атестації.

38. Скаржник зазначає підставу касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №160/6204/20, від 24 вересня 2021 року у справі №200/5038/20-а, від 29 вересня 2021 року у справі №440/2682/20, у справах 160/6596/20, 140/3790/19, 280/4314/20. Так, Верховним Судом було сформовано правову позицію стосовно пункту 7, підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ, пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пункту 6 розділу V Порядку № 221.

39. Просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

40. Одеська обласна прокуратура у касаційній скарзі також зазначала про обґрунтованість висновку суду першої інстанції.

41. Вказувала на те, що тестування не переривалося, акти про дострокове завершення з незалежних від членів комісії та прокурора причин не складалися, відповідні клопотання на час складання іспиту чи після його складення до комісії не заявлялися.

42. На переконання відповідача висновки суду апеляційної інстанції є помилковими та зроблені без урахування практики Верховного Суду в аналогічних правовідносинах. Викладені судом обставини за своєю суттю не могли вплинути на ненабрання позивачем достатньої кількості балів для успішного проходження відповідного етапу атестації.

43. Необґрунтованими є висновки суду апеляційної інстанції щодо залишення кадровою комісією поза увагою заяви ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року про повторне проходження атестації. Під час проходження відповідного іспиту 15 жовтня 2020 року порушень норм Порядку № 221 не було допущено, позивач з відповідною заявою до членів комісії під час проходження тестування не звертався. Сам факт звернення прокурора із заявою про невірний номер службового посвідчення у графіку та відомості після неуспішного проходження ним тестування не може бути доказом, а може свідчити лише про намагання за формальних підстав оскаржити отриманий негативний результат.

44. Позивачем було складено іспит 15 жовтня 2020 року у формі анонімного тестування і, як він стверджує, тільки 19 жовтня 2020 року подано заяву, водночас у матеріалах справи відсутні докази її направлення будь-яким способом, так як і її отримання, а також не надано таких доказів стороною незважаючи на заперечення відповідача.

45. Рішення кадровою комісією приймалося із урахуванням відомості про результати тестування, яка засвідчена підписом позивача, досліджено звіт деталей іспиту, який надано на вимогу кадрової комісії робочою групою.

46. Помилка у номері службового посвідчення, вказаного у графіку складання іспиту та відомості за наявності прізвища імені та по батькові прокурора жодним чином не свідчить про наявність перешкод у позивача при складанні іспиту, а тим більше не надає права на повторне складання іспиту.

47. Таким чином висновки суду апеляційної інстанції про необґрунтованість та протиправність рішень кадрової комісії є помилковими та не узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду. Зазначає підставу касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2021 року у справі №160/6596/20, від 21 вересня 2021 року у справі №200/5038/20-а, від 11 листопада 2021 року у справі №580/1859/20, у справі №420/4572/20 від 08 грудня 2021 року, у справі №440/2682/20 від 29 вересня 2021 року, у справі №480/5544/20 від 06 жовтня 2021 року, від 20 жовтня 2021 року у справі №440/2700/20 та від 15 грудня 2021 року у справі №420/4663/20.

48. Так, Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №160/6204/20 та від 29 вересня 2021 року у справі № 440/2682/20 виклав висновок, згідно з яким у разі виявлення збою у роботі комп`ютерної техніки чи будь-якої іншої несправності під час складання іспиту, так само у випадку поганого самопочуття позивач мав право (можливість) це зафіксувати у письмовому вигляді, зробити примітки чи зауваження уповноваженим особам, чого ним не було зроблено.

49. Пункт 2 розділу V Порядку № 221 встановлює таке право прокурора під час тестування. Натомість позивач розпочав та завершив тестування, тим самим оцінивши роботу комп`ютерної техніки та свій стан, як такі що дають йому можливість скласти іспит і фактично використав своє право на проходження відповідного етапу атестації та завершив тестування (аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 24 вересня 2021 року у справі № 160/6596/20, від 21 вересня 2021 року у справі № 200/5038/20-а).

50. Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №160/6204/20 також сформував правову позицію що рішення кадрової комісії за наслідками складання іспиту є обґрунтованими, оскільки у ньому зазначено мотиви та обставини, що вплинули на його прийняття, а саме - у зв`язку з набрання менше прохідного балу для успішного складання іспиту.

51. Таких же висновків щодо обґрунтованості рішення кадрової комісії Верховний Суд дійшов і у справах №№ 580/1859/20, 420/4572/20, 440/2682/20, 480/5544/20, 440/2700/20, 420/4663/20.

52. Просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

53. Представник позивача надіслала відзиви на касаційні скарги, у яких вказувала на їх необґрунтованість. Зокрема, звертала увагу на те, що під час апеляційного перегляду судового рішення було надано оцінку доводам позивача про необхідність застосування конституційних гарантій, передбачених статтями 8, 22 Конституції України щодо верховенства права, а також згідно рішення у справах ЄСПЛ «Полях та ін. проти України» та « ОСОБА_2 та ін. проти України», в яких вказано про захист представників прокуратури та суду, зокрема, про незаконність примушування проходити конкурс на посаду за умови, що такі працівники вже перебувають на таких посадах.

54. Також Одеська обласна прокуратура надіслала касаційну скаргу на додаткову постанову суду апеляційної інстанції та просила її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

55. Зазначала підставу касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказувала, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі №809/1466/15, а саме щодо застосування частини дев`ятої статті 139 КАС України. У цій справі Верховний Суд дійшов до висновків, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

56. Відповідно до практики ЄСПЛ (зокрема рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України») заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

57. Також відповідач звертав увагу на те, що вирішуючи такі заяви судам необхідно з`ясувати чи отримані адвокатом кошти пов`язані зі справою у якій стягується витрати на правничу допомогу. Зокрема, суду необхідно перевірити чи надана позивачем квитанція про сплату коштів відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки повинна містити всі необхідні реквізити, призначення платежу та посилання на відповідний договір, укладений з адвокатом або номер справи.

58. Ураховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, виплата витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн є неспівмірними зі складністю справи, витраченим часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються незначною кількістю нормативно-правових актів, існує певна судова практика, докази отримувалися представником позивача на відповідні запити, а тому складності щодо процесу доказування чи витребування доказів не виникало.

59. Звертав увагу на порушення строку прийняття додаткового судового рішення, визначеного частиною четвертою статті 143 КАС України.

60. Представник позивача надіслала відзив на касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури, в якому зазначала що доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду.

61. Стверджувала про відсутність підстав для перегляду додаткової постанови.

62. Також представник позивача звернулась з клопотаннями про закриття касаційних проваджень, вказуючи на те, що судова практика, на яку посилаються відповідачі у касаційних скаргах, не є подібною до спірних правовідносин.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

63. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

64. Касаційні провадження у справі, що розглядається, відкрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

65. Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації та звільнення з посади в органах прокуратури на підставі такого рішення.

66. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційних скарг та надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, враховує вже сформовані правові висновки щодо застосування приписів Закону № 113-ІХ, Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221 (далі - Порядок № 221) та Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17 жовтня 2019 року № 233 (далі - Порядок №233), зокрема, у постановах від 21 вересня 2021 року у справах № 160/6204/20 та 200/5038/20-а, від 24 вересня 2021 року у справі № 160/6596/20, від 20 жовтня 2021 року у справі №440/2700/20, від 25 листопада 2021 року у справі № 160/5745/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 420/9066/20, які підлягають врахуванню під час розгляду касаційних скарг.

67. Законом України «Про прокуратуру» забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

68. 19 вересня 2019 року прийнято Закон №113-ІХ, яким внесено зміни до кодексів та законів України щодо реформи органів прокуратури в частині кадрових питань. Проведення атестації прокурорів було визначено на законодавчому рівні як умова реформування органів прокуратури, що стосувалась зокрема усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

69. Відповідно до пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

70. Відповідно до пунктів 7 - 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ з метою проведення атестації прокурорів затверджено Порядок № 221, який визначає процедуру надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

71. Пунктом 6 розділу І Порядку № 221 встановлено, що атестація включає такі етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

72. Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 221 тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії і триває 100 хвилин. Прокурор може завершити тестування достроково. Тестові питання обираються для кожного прокурора автоматично із загального переліку питань у кількості 100 питань. Кожне питання має передбачати варіанти відповіді, один з яких є правильним. Після закінчення часу, відведеного на проходження тестування, тестування припиняється автоматично, а на екран виводиться результат складання іспиту відповідного прокурора. Кожна правильна відповідь оцінюється в один бал. Максимальна кількість можливих балів за іспит становить 100 балів.

73. Пунктом 4 розділу ІІ Порядку № 221 визначено, що прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту становить 70 балів.

74. Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку № 221 прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

75. Пунктом 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ визначено, що кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

76. За наслідками складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора позивач набрав 62 бали.

77. Враховуючи те, що набраний позивачем бал є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, його не допущено до наступного етапу проходження атестації та керуючись пунктами 13, 17 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ, пунктами 6, 8 розділу І, пунктами 4, 5 розділу ІІ Порядку №221, третьою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) ухвалено 19 листопада 2020 року рішення № 18 про неуспішне проходження ним атестації.

78. Інше мотивування та обґрунтування рішення кадрової комісії на етапі складання прокурором іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, ніж зазначення кількості набраних балів, Порядком № 221 не передбачено. У пункті 5 Розділу ІІ цього Порядку чітко визначено, що відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації у разі набрання ним за результатами складення іспиту меншої кількості балів, ніж прохідний бал. Будь-яких інших обґрунтувань чи наведення мотивів, ураховуючи специфіку складення іспиту у формі анонімного тестування, таке рішення не потребує.

79. Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване позивачем рішення кадрової комісії є обґрунтованим, мотивованим, містить посилання на нормативно-правові акти, обґрунтування щодо набрання позивачем за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора менше прохідного балу для успішного складання іспиту, а тому підстави для його скасування відсутні.

80. У постанові від 19 травня 2022 року у справі №240/7496/20 з приводу доводів позивачки про невмотивованість рішення кадрової комісії, Верховний Суд зазначав, що у розумінні пункту 12 Порядку № 233 на цьому етапі (іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки) рішення про успішне чи неуспішне проходження атестації залежить тільки від кількості набраних балів.

81. Також у постанові від 08 листопада 2022 року у справі №160/6085/20 в частині вмотивованості спірного рішення кадрової комісії, Верховний Суд зазначав, що ураховуючи існуючу і сталу правозастосовну практику суду касаційної інстанції у цій категорії спорів (наприклад, постанови від 29 вересня 2021 року у справі № 440/2682/20, від 25 січня 2022 року у справі №160/6238/20, від 28 квітня 2022 року у справі № 420/6697/21) потрібно зауважити, що для правильного вирішення справи значення має лише кількість балів, які по завершенню іспиту (першого або другого етапу (в значенні пункту 6 розділу І Порядку № 221) набрав прокурор. Таких же висновків дійшов Верховний Суд і у постановах від 11 листопада 2021 року у справі №580/1859/20, від 08 грудня 2021 року у справі № 420/4572/20, від 15 грудня 2021 року у справі № 420/4663/20, на які посилався відповідач у обґрунтування касаційної скарги.

82. Відповідно до пункту 7 Розділу І Порядку № 221 повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

83. Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанцій позивачем 15 жовтня 2020 року було розпочато та завершено складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; під час тестування акти про дострокове його завершення з незалежних від членів комісії та прокурора причин не складалися, під час проведення тестування жодних заяв до комісії не подавав і фактично використав своє право на проходження відповідного етапу атестації та завершив тестування, отримавши відповідний результат.

84. У «Примітках» до відомості будь-які зауваження з боку позивача або ж уповноваженої особи щодо процедури та порядку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора відсутні. Така відомість затверджена підписами голови та секретаря Третьої кадрової комісії.

85. Судами було досліджено звіт про деталі іспиту за логіном позивача, в якому відображено кількість витраченого часу на тестування, отриманий бал, результат тестування, кількість питань та кількість коректних відповідей.

86. Позивач у свою чергу звертав увагу та наполягав на тому, що такий результат був отриманий внаслідок його емоційного стану, викликаним помилкою у написанні номеру службового посвідчення, що не виключало помилку також і у підрахунку голосів.

87. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що для правильного вирішення цього спору необхідно дослідити порядок та правила складання прокурорами іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. У результаті такого дослідження прийшов до висновку про допущення кадровою комісією процедурних порушень порядку її роботи, що виразилося, зокрема, у внесенні змін до відомості про результати тестування (щодо номеру посвідчення прокурора, закреслено « 70734» та від руки написано « 040734»).

88. Відповідно до пункту 12 Порядку № 233 рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі, процедурні, обговорюються її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати "за" чи "проти" рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії.

89. У той же час відомість про результати тестування не є рішенням комісії, у тому числі процедурним, а є документом, у якому фіксується результат складання іспиту, посвідчується підписами прокурора та члена робочої групи, є достатнім та належним доказом отриманого прокурором результату тестування.

90. Таким чином, є помилковим твердження суду апеляційної інстанції про те, що будь-які зміни до графіку складання іспиту, також до відомості про результати складання іспиту, могли бути внесені виключно у разі їх ухвалення комісією шляхом відкритого голосування більшістю членів комісії після його обговорення.

91. Стосовно доводів позивача, врахованих судом апеляційної інстанції, про його тяжкий емоційний стан у день складення іспиту, то Верховний Суд зазначає, що відповідно до пункту 11 розділу І Порядку №221 у позивача було право подати заяву про перенесення дати складення іспиту у разі, зокрема, погіршення стану здоров`я.

92. У справах за подібних правовідносин, де прокурорами оскаржувалося рішення кадрової комісії щодо неуспішного проходження атестації з підстав погіршення стану здоров`я під час складення іспиту та поганого самопочуття, Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 вересня 2021 року у справі № 160/6596/20, від 21 вересня 2021 року у справі № 200/5038/20-а, від 06 жовтня 2021 року у справі № 520/5064/2020, від 20 жовтня 2021 року у справі № 380/5462/20, від 17 листопада 2021 року у справі №340/1673/20, від 09 червня 2022 року у справі № 160/7686/20 зазначив про безпідставність таких тверджень, оскільки у разі наявності під час тестування об`єктивних причин, що унеможливлюють складання прокурором такого іспиту, останній мав звернутися до членів комісії або робочої групи і не завершувати тестування, з огляду на ситуацію, що склалася, просити перенести тестування на інший день, чого у цих випадках, не було.

93. У спірній ситуації ОСОБА_1 розпочав та завершив тестування у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, тим самим оцінивши свій стан здоров`я та роботу комп`ютерної техніки, як такі, що дають йому можливість скласти іспит.

94. Суд апеляційної інстанції зазначав про обґрунтованість доводів позивача в частині того, що складання іспиту при таких умовах (коли йому було повідомлено про відсутність його у графіку за номером службового посвідчення) могло вплинути на його тяжкий емоційний стан під час складання іспиту, який він оцінював як стресовий. На думку суду, такий факт міг вплинути на результат іспиту.

95. У той же час, така позиція суду апеляційної інстанції суперечать практиці Верховного Суду, сформованій у подібних правовідносинах.

96. Суд апеляційної інстанції також вказував на те, що третя кадрова комісія не вжила жодних заходів щодо перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року, в якій він вказував про незгоду взагалі з результатом тестування та просив вирішити питання про його допущення до складання іспиту за достовірними відомостями.

97. З цього приводу слід зазначити, що суд апеляційної інстанції виходив з того, що, як свідчать матеріали справи, 19 жовтня 2020 року на ім`я голови третьої кадрової комісії позивачем було направлено заяву, проте не було встановлено факт подання такої заяви (на електронну пошту чи поштову адресу).

98. Також слід зазначити, що іспит позивач складав 15 жовтня 2020 року, а із заявою, як стверджує представник позивача та суд апеляційної інстанції, звернувся 19 жовтня 2020 року, тобто на четвертий день після отримання результату іспиту. У свою чергу, подання відповідної заяви до кадрової комісії після проходження атестації, фактично свідчить про намагання позивача спростувати отриманий негативний результат.

99. Суд апеляційної інстанції вказав, що у протоколі № 2 від 15 жовтня 2020 року та у протоколі № 11 від 19 листопада 2020 року засідання третьої кадрової комісії було встановлено самою ж комісією численні помилки та було поставлено питання щодо визнання цих питань і відповідей некоректними та допущення багатьох прокурорів до повторного проходження відповідного етапу атестації. Така аргументація суду є некоректною з огляду на те, що судом не досліджувалося питання звернення таких прокурорів з відповідними заявами, обставини таких звернень, їх дати.

100. З огляду на наведені обставини справи, Верховний Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про недоведеність у судовому порядку обґрунтованості та правомірності оскаржуваних рішень кадрової комісії.

101. Відповідно до підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

102. За наявності відповідного рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, відповідачем правомірно прийнято спірний наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII.

103. Отже, Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні рішення кадрової комісії та наказ видані на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та, відповідно, відсутні підстави для їх скасування та задоволення позовних вимог.

104. Таким чином, доводи касаційних скарг про неврахуваннями судом апеляційної інстанції правових позицій Верховного Суду знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду судового рішення.

105. За цих обставин Верховний Суд доходить висновку про те, що суд апеляційної інстанції помилково скасував законне рішення суду першої інстанції.

106. Частиною першою статті 352 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

107. Наведене також дає підстави для висновку про необґрунтованість аргументів представника позивача стосовно наявності підстав для закриття касаційного провадження, оскільки практика Верховного Суду, на яку посилаються представники відповідачів у касаційних скаргах стосується правовідносин, які не є подібними. Зокрема, у постановах Верховного Суду на які посилаються відповідачі, як зазначає представник позивача, прокурори не наводили докази незаконного впливу на них шляхом внесення неправдивих відомостей щодо службового посвідчення, а також про не розгляд поданої ними заяви.

108. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

109. Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішення суду (судів) визначається обставинами кожної окремої справи.

110. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

111. У справі, що розглядається, предметом позову є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації та наказ про звільнення з посади та з органів прокуратури через неуспішне проходження атестації.

112. У постановах Верховного Суду, які стали підставою відкриття касаційного провадження, предметом позовних вимог також були рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації на першому або другому етапі проходження атестації.

113. Так, Офіс Генерального прокурора посилався на практику Верховного Суду, у якій було сформовано правову позицію стосовно пункту 7, підпункту 2 пункту 19 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пункту 6 розділу V Порядку №221, яка застосовується до правовідносин, пов`язаних із звільненням у разі набрання прокурором під час проходження першого та другого етапів атестації меншої кількості балів за іспит (постанови: від 21 вересні 2021 року у справі №160/6204/20, від 24 вересня 2021 року у справі №200/5038/20-а, від 29 вересня 2021 року у справі №440/2682/20, у справах №№160/6596/20, 140/3790/19, 280/4314/20).

114. Одеська обласна прокуратура в обґрунтування своєї касаційної скарги також посилалась на практику Верховного Суду, сформовану щодо обґрунтованості рішення кадрової комісії у зв`язку з набранням менше прохідного балу для складання іспиту (постанови у справах №№160/6204/20, 580/1859/20, 420/4572/20, 440/2682/20, 480/5544/20, 440/2700/20, 420/4663/20), що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

115. Враховуючи практику Верховного Суду (пункт 92 постанови), письмові заяви прокурорів із посиланням на обставини щодо погіршення стану здоров`я під час складання іспиту та поганого самопочуття, незалежно від причин, які вплинули на такий стан, у тому числі, і з причини негативного впливу на емоційний стан позивача внаслідок внесення виправлень в офіційні документи кадровою комісією, так само, як і посилання на технічні збої під час тестування, мають бути подані під час проходження відповідного етапу атестації. У разі їх подання після завершення тестування та отримання відповідного результату, вони не впливають на законність рішення кадрової комісії.

116. Практика Верховного Суду щодо погіршення стану здоров`я та поганого самопочуття прокурора, чи негативного впливу на емоційний стан прокурора під час проходження атестації та неповідомлення про це уповноважених осіб під час складання іспиту, вже є сталою (пункт 92 постанови), порядок проходження прокурорами атестації встановлений Розділом ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ та Порядком №221, є загальним для всіх прокурорів та підлягає обов`язковому дотриманню під час проходження кожного з етапів атестації.

117. Таким чином, клопотання представника позивача про закриття касаційного провадження не підлягає задоволенню.

118. В частині оскарження у касаційному порядку додаткової постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року, яким вирішувалося питання стягнення судових витрат зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу, слід зазначити таке.

119. Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

120. Згідно із частиною шостою статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

121. Оскаржуване судове рішення стосується питання розподілу судових витрат у цій справі, здійснене судом апеляційної інстанції при скасуванні рішення суду першої інстанції та прийнятті нового про задоволення позовних вимог.

122. Враховуючи, що Верховний Суд вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому і розподіл судових витрат, здійснений у додатковій постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року, є помилковим.

123. Таким чином, додаткова постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року підлягає скасуванню.

124. Аналогічна правова позиція щодо додаткового судового рішення була висловлена Верховним Судом у постанові від 29 вересня 2022 року (справа № 120/4441/21-а).

Керуючись статтями 341, 345, 356 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Богомолової Ірини Георгіївни про закриття касаційного провадження відмовити.

Касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури задовольнити.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року скасувати, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №420/13321/20 - залишити в силі.

Додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду