Справа № 640/2321/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року м. Київ № 640/2321/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рьодль Аутсортинг»

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування наказу №12977, зобов`язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рьодль Аутсортинг» (далі-позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 30.08.2018 №12977 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Рьодль Аутсортинг» за період з 31.08.2018 по 05.09.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано скасуванням Київським апеляційним судом ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/21298/18к на підставі якої відповідачем був виданий оскаржуваний наказ. Позивач вважає, що ухвалення Київським апеляційним судом вищезазначеного рішення є прямою підставою для визнання оскаржуваного наказу незаконним і таким, що підлягає скасуванню та не спричиняє будь-яких юридичних наслідків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/2321/19 без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

За посиланням відповідача, правові наслідки оскаржуваних наказу та дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями, у зв`язку з надходженням ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Новака Р.В. від 03.05.2018 у справі №757/21298/18-к, винесеної в рамках кримінального провадження від 16.11.2017 №0004227 прийнято наказ від 30.08.2018 №12977, яким посадовій особі контролюючого органу доручено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Рьодль Аутсорсинг» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «АККОРДА» за період діяльності з 01.01.2014 по 03.05.2018.

Матеріалами справи встановлено, що копію наказу про проведення перевірки вручено під розписку 31.08.2018 керівнику ТОВ «Рьодль Аутсорсинг» Основіковій О.І.

За результатами перевірки складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 12.09.2018 №219/26-15-14-07-01-10/34350608 (далі-акт перевірки).

Вважаючи наказ про проведення перевірки протиправним, позивач звернувся до суд з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідача, суд бере до уваги наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, згідно з пунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Вимогами підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України регламентовано, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Так, оскаржуваний наказ про проведення перевірки прийнято контролюючим органом на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2018 по справі №757/21298/18-к в межах кримінального провадження №00004227 від 16.11.2017.

Станом на час винесення оскаржуваного наказу, ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2018 по справі №757/21298/18-к була чинної.

Проте ухвалою Київського апеляційного суду від 23.01.2019 скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2018 по справі №757/21298/18-к.

Таким чином, оскаржуваний у даній справі наказ пов`язаний лише з прийняттям Печерським районним судом м. Києва ухвали від 03.05.2018, якою призначено позапланову документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 03.05.2018.

У зв`язку з чим, податковий орган не мав жодних обґрунтованих та законних підстав для невиконання судового рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що на підставі акту перевірки від 12.09.2018 №219/26-15-14-07-01-10/34350608 відповідачем 08.10.2018 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: №, № , які в подальшому були оскаржені позивачем до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа №640/798/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЬОДЛЬ АУТСОРСИНГ" до Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.10.2018 №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2019 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РЬОДЛЬ АУТСОРСИНГ" задоволено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишено без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2019 залишено без змін.

Отже, рішення суду набрало законної сили 04.07.2019.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.12.2018 у справі №826/3014/16 зазначив, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту ухвалення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

При цьому позивач не позбавлений права оскаржити прийняті за результатами документальної виїзної перевірки податкові повідомлення-рішення з підстав їх невідповідності закону чи компетенції контролюючого органу.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа № 804/1113/16), від 24.05.2019 (справа № 826/16221/15), від 03.10.2019 (справа № 820/850/16) та інші.

Водночас, Верховний Суд у згаданій постанові сформував правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Суд звертає увагу, що позивач обгрунтовуючи свої позовні вимоги у справі №640/798/19 зазначив, що на переконання останнього, скасування ухвали слідчого Київським, свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для винесення наказу та відповідно проведення перевірки.

З огляду на те, що порушені права позивача вже усунуті, суд приходить до висновку, що наказ про проведення перевірки не спричиняє негативних наслідків для позивача, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.