Справа № 127/26380/22
Суддя: Бойко В. М.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/226/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Поперечної А.О.,

представника позивача Порхун Л.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

перекладача Мустапаєва Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України.

Позов мотивований тим, що в ході проведення направлених на протидію нелегальній міграції, посадовими особами ГУ НП у Вінницькій області Управління міграції 14.11.2022 року разом з начальником Гайсинського РВ Управління ДМС України у Вінницькій області було виявлено громадянина Р.Узбекистану ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки було встановлено, що у громадянина Р.Узбекистану ОСОБА_1 відсутній документ, що дає право на виїзд з України, оскільки особа надала лише копію паспортного документа. Відповідно до інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» стало відомо, що ОСОБА_1 останнього разу прибув до України 23.12.2007 року з приватною метою. Крім того, законних підстав для перебування ОСОБА_1 на території України відсутні, що вказує на грубе порушення з боку відповідача норм чинного законодавства України. Крім того, встановлено, що за порушення встановлених правил перебування на території України, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме 17.11.2017 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесена постанова про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Свою вину у порушенні міграційного законодавства відповідач визнав, штраф у розмірі 510,00 грн. сплатив добровільно.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», начальником Гайсинського РВ УДМС України у Вінницькій області затверджено рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 . З відповідним рішенням ОСОБА_1 був ознайомлений та взяв на себе зобов`язання покинути територію України не пізніше 17.12.2017 року, однак, у визначений термін відповідне рішення не виконав та за межі тариторії України не виїхав.

Представник позивачає зазначає, що підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами 4-12 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у відповідачане виявлено. Також, не виявлено підстав, які б забороняли примусово видворити з України в країну громадської належності чи третю країну ОСОБА_1 , передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Відповідач не є біженцем та за статусом біженця не звертався.

Беручи до уваги той факт, що відповідач був притягнутий до відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України, не виконав рішення про примусове повернення його в країну походження, та проживає без документів на право проживання в Україні, своїми діями грубо порушує вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» що дає обґрунтовані підстави вважати, що він буде ухилятись від виїзду з України та надалі буде ухилятися від виконання рішення про примусове повернення.

За таких обставин представник позивача просив суд затримати громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України строком на 6 місяців, а також примусово видворити громадянина Узбекистану ОСОБА_1 за межі території України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відповідно до положень ст. 289 КАС України.

Представник позивача Порхун Л.М. у судовому засіданні позов підтримала із зазначених у позові підстав та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Зазначив, що в Україні у нього є цивільна дружина та троє дітей.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що під час перебування в Україні громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим 17.11.2017 року щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії НВН № 000103 за ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с.19)

17.11.2017 року завідувачем Гайсинського РС УДМС у Вінницькій області Керезем С.С. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення на громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 за порушення правил перебування в Україні та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.20).

Зквитанції від 18.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 добровільно сплатив штраф у розмірі 510,00 грн. (а.с.24).

17.11.2017 року завідувачем Гайсинського РВ УДМС України у Вінницькій області Керезем С.С. затверджено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у 30-денний термін. Вказане рішення відповідачем виконано не було (а.с.25).

Як слідує з Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан» відповідач не перетинав кордон у напрямку виїзд з 17.11.2017 року по 14.11.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Частина 3 ст. 9 цього ж закону передбачає, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Узбекистан про умови взаємних поїздок громадян, яка набула чинності 27 лютого 2002 року, громадяни держави однієї сторони можуть в`їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої сторони без віз з дотриманням правил перебування і прописки (реєстрації), що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

Відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україні, можуть тимчасово перебувати на території України не більше 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до п. 6 цього Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується в разі, якщо вони прибули з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджуючих документів - на період існування таких підстав, але не більше як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну. Такі заяви подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаються стороною не раніше, ніж за десять та не пізніше, ніж за три робочих дні до закінчення такого строку до територіальних органів чи підрозділів ДМС за місцем проживання.

Відповідач з такими заявами не звертався, законних джерел доходу на території України не має, власного житла не має.

Згідно ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

У суду відсутні підстави стверджувати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач не звертався до органів ДМС України із заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Отже, відповідач по справі громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, у нього відсутні документи на право перебування на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною 11 ст. 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

У зв`язку з тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, в суду наявні підстави вважати, що існує ризик його невиконання, тому позовні вимоги про затримання відповідача з метою забезпечення його видворення за межі території України, з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, на шість місяців підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, ст. 2, 5, 6, 72-77, 90, 194, 211, 217, 271, 288, 289 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Затримати громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців.

Примусово видворити громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.371 КАС України, допустити рішення до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Театральна, буд. 10, фактична адреса: м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 4, .

Відповідач: громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса тимчасового проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 17.11.2022 року.

Суддя: