Справа № 580/4389/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16 листопада 2022 року справа № 580/4389/22

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області (далі відповідач) в якій позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області щодо невиплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплаченої суми.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.2022р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві десятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

В ухвалі зазначено, що позивачем вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до Черкаського окружного адміністративного суду:

- доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом;

- доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема доказів нарахування позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у сумі - 1491 грн. управлінням соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області.

На виконання вимог ухвали суду від 26.09.2022р., позивачем до суду подано заяву, в якій просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити пропущений строк, зазначивши, що позивач не має юридичної освіти та не займається юридичною практикою, як звичайний громадянин не слідкує за рішеннями Конституційного Суду України та змінами внесеними Урядом до законів та підзаконних актів та з такими змінами відповідач осіб, що перебувають на його обліку, не ознайомлював, відтак звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату належної йому допомоги негайно, коли дізнався про порушення своїх прав, а саме 02.09.2021 року. Також вказав, що стверджувати про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, байдужість до своїх прав чи небажання дізнатись про їх порушення неправильно, оскільки отримавши допомогу в сумі 1491,00 грн. позивач вважав її вірною та не міг передбачити, що відповідачем буде допущене порушення закону при визначенні суми такої допомоги.

Стосовно обставин поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №340/1019/19 підкреслено, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені

У свою чергу, у постанові від 22.07.2021 року у справі №420/718/21, спірні питання в якій є аналогічними до даної справі, Верховний Суд наголосив на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.

Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. У такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, указаним Законом встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги, для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом.

Судом враховано висновки Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 року у справі №607/7919/17, в якій зазначив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Окремо суд зазначає, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021р. у справі №240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Так, суд зазначає, що в обгрунтування позову вказано, що у 2021 році грошова допомога повинна була виплачуватись у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, однак спірну виплату позивачем отримано у розмірі 1491 грн.

З даного приводу суд зазначає, що про розмір нарахованої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік позивачу було відомо у травні 2021 року, з огляду на те, що вказана допомога нараховувалась на картковий рахунок позивача, відтак і про порушення власних прав на отримання грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком позивачу повинно було бути відомо починаючи з травня 2021 року.

Позивач у спірних правовідносинах посилається, що не має юридичної освіти та не займається юридичною практикою, не слідкує за рішеннями Конституційного Суду України та змінами внесеними Урядом до законів та підзаконних актів, відтак звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату належної йому допомоги негайно, коли дізнався про порушення своїх прав, а саме 02.09.2021 року, однак відповіді на власну заяву так і не отримав.

Надавши оцінку вказаним посиланням, суд встановив, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 02.09.2021р. (згідно опису вкладення - направлено засобами поштового зв`язку 06.09.2021р.) в якій просив нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, станом на 02.09.2021р. позивач знав про порушення своїх прав, інтересів про що свідчить підписана ним заява від 02.09.2021р. про перерахунок спірної виплати виходячи із розміру п`яти мінімальних пенсій за віком.

Доводи представника позивача, що позивач не має юридичної освіти та не займається юридичною практикою, не слідкує за рішеннями Конституційного Суду України судом не може бути прийнято у якості поважних причин пропуску строку звернення до суду, оскільки його звернення від 02.09.2021р. про перерахунок грошової допомоги вказує на його обізнаність із своїми правами в частині належного розміру спірної виплати. Крім того, у заяві від 02.09.2021р. позивач зазначив, що у випадку ненадання відповіді на заяву в термін 30 днів буде змушений звертатись до суду за захистом власних прав.

Вказані обставини свідчать про те, що не отримавши відповіді на власну заяву протягом вересня 2021 року, позивач у період починаючи із жовтня 2021 року не був позбавлений права дізнатися про результати розгляду поданої ним заяви та звернутись до суду із позовом у межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

Разом з тим, з даним позовом позивач звернувся до суду лише - 22.09.2022р., тобто з пропуском шестимісячного строку встановленого ст. 122 КАС України, більш як на півроку.

Суд врахував, що жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення позивачем до суду не надано, як і не зазначено жодних поважних причин, що об`єктивно унеможливили звернення позивача із даним позовом у період із жовтня 2021р., (через місяць після звернення із заявою від 02.09.2021р.) по 23.09.2022р. позивачем не зазначено.

Вказані позивачем обставини на переконання суду не можуть свідчити на користь того, що позивачем вжито всіх можливих заходів для належного та своєчасного захисту власних прав. Обставин, що не залежали б від волевиявлення позивача, пов`язаних із дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, позивачем до суду не надано.

Суд зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Судом враховується, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі №160/6430/20.

Таким чином, заяву про поновлення строку звернення до суду суд вважає необгрунтованою.

Крім того, судом встановлено, що позивачем не надано до суду доказів нарахування позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у сумі - 1491 грн. управлінням соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області про що зазначалось в ухвалі про залишення позову без руху від 26.09.2022р.

Згідно пунктів 1,9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, зокрема у разі:

- якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, що залишено без руху, у встановлений судом строк;

- у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними).

Підсумовуючи наведене, оскільки заявлені причини судом визнано неповажними, а також не надання позивачем вищевказаних доказів нарахування позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у сумі - 1491 грн. управлінням соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області, наявні підстави для повернення позову.

Відповідно до частини 5 статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Частиною 8 статті 169 КАС України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала набирає законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО