Справа № 640/14100/21
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Київ № 640/14100/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період із червня 2013 року по червень 2017 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , з відрахуванням виплачених сум, надбавку за кваліфікацію з червня 2013 року по червень 2017 року включно у розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», за 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу, за класну кваліфікацію «майстер» - 11 відсотків посадового окладу;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (27.07.2014) та на час звільнення із військової служби (26.11.2020) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 27.07.2014, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та у травні 2017 року передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та у травні 2017 року, із включенням до розміру грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом Голови Державної прикордонної служби від 25.11.2020 року №1141-ос позивач був звільнений з військової служби та був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 26.11.2020 року. Під час проходження військової служби позивач перебував на грошовому та матеріальному забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка здійснювала йому нарахування та виплату грошового забезпечення. Із наданих на адвокатський запит особистих карток грошового забезпечення позивач виявив, що під час проходження служби грошове забезпечення виплачувалось у меншому розмірі. У період з червня 2013 року по червень 2017 року було недоплачена надбавка за кваліфікацію, не виплачено грошову винагороду за безперервну військову службу, допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та у травні 2017 року. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, які порушують його соціальні гарантії, визначені Конституцією України як військовослужбовця.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін та проведення судового розгляду за наявними у справі матеріалами.

31 серпня 2022 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити з підстав, що всі виплати позивачу проводились у відповідності до вимог чинного законодавства та у розмірах місячного грошового забезпечення позивача відповідно до його займаної посади за відповідний рік.

07.09.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач заперечує проти доводів відповідача у відзиві з посиланням на доводи викладені в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити.

21.09.2021 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив про безпідставність позовних вимог та просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 25.11.2020 №1141-ос полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі пункту «г`п.2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та наказом від 26.11.2020 №213-ос виключено зі списків особового складу, усіх видів забезпечення.

Із наданих на адвокатський запит документів з питань грошового забезпечення позивача вбачається, що позивачу під час проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) грошове забезпечення, право на яке набув ОСОБА_1 у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби виплачувалась, у меншому ніж законодавчо визначеному розмірі:

- відповідно до карток грошового забезпечення з червня 2013 по червень 2017 року щомісячно ОСОБА_1 недоплачено щомісячний додатковий вид грошового забезпечення, а саме надбавку за кваліфікацію, у розмірі: за 1 класну кваліфікацію - 4% посадового окладу (68,00) до грудня 2014 року, з січня 2015 року до червня 2017 року, за класну кваліфікацію «майстер» - 5,5% посадового окладу (93,50 грн.);

-відповідно до архівних відомостей особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2014р., вбачається, що останньому було виплачено винагороду за тривалість 20 річної безперервної військової служби у розмірі 1372,50 грн., що становить 50% замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням;

- з архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016-2017 роки вбачається, що до складу грошового забезпечення, з якого позивачу було здійснено обчислення допомоги на здоровлення, які виплачено відповідачем у серпні 2016 року у розмірі 11629,38 та у травні 2017 року у розмірі 11629,38 грн. не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09..2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».

Отже, вважаючи вище зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати позивачу надбавки за кваліфікацію за період із червня 2013 року по червень 2017 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» 9далі - Постанова № 1294) до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50% установленого згідно із зазначеними додатками розміру.

Додатком 25 до Постанови № 1294 встановлено щомісячний вид додаткового грошового забезпечення - надбавку за кваліфікацію ( у відсотках від посадового окладу) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, що мають клас: другий - %, перший - 8%; майстер - 11%.

Пунктами 11, 12 Постанови № 1294 визначено Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також державним органам привести власні нормативно-правові акти у відповідність з цією постановою.

20.05.2008 року на виконання пункту 1 Постанови № 1294, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.06.2008 року за № 537/15228 (чинний до березня 2018 року) затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція № 425) підпунктом 3.13.1, пункту 3.13 розділу ІІІ встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшого складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас -5% посадового окладу; 1-й клас - 8% посадового окладу; клас «майстер» - 11 % посадового окладу.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі наказу відповідача від 21.06.2013 року № 1181 ОСОБА_1 присвоєно 1 класну кваліфікацію, а на підставі наказу від 23.12.2014 № 1147 було присвоєно класну кваліфікацію «майстер».

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що з дати видачі наказів про присвоєння відповідного класу кваліфікації, позивачу повинна була виплачуватись надбавка за класність: 1-й клас - 8% посадового окладу; клас «майстер» - 11 % посадового окладу.

Разом з тим, Відповідно до архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення позивача за 2013-2017 року, під час проходження служби у Головному центрі оперативного документування та оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), позивачу виплачувалась щомісячно надбавка за 1 класну кваліфікацію у розмірі 4% посадового окладу у сумі 68,00 грн., а зп класну кваліфікацію «майстер» у розмірі 5,5% посадового окладу в розмірі 93,50 грн. Тобто додаткова виплата позивачу проводилась в меншому розмірі, а ніж це було визначено Інструкцією № 425.

Отже, судом встановлено, що у період з червня 2013 року по червень 2017 року відповідачем недоплачено позивачу щомісячний додатковий вид грошового забезпечення і така виплата здійснювалась не в повному обсязі, а отже такі дії відповідача є неправомірними. Вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача в частині виплати позивачу із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби та на час звільнення із військової служби (25.11.2020) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, суд зазначає таке.

Відповідно до картки грошового забезпечення за 2014 рік позивачу у липні 2014 року було виплачено винагороду за тривалість безперервної військової служби у розмірі 1372,50 грн., що становить 50% замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 за №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.

Так, додатком № 25 до Постанови № 1294 для військовослужбовців встановлено одноразовий додатковий вид грошового забезпечення - винагороду за тривалість безперервної військової служби (посадовий оклад і оклад за військовим званням) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби: 1 - за 15 років, 1,5 за 20 років, 2з за 25 років, 2,5 за 30 років, 3 за 35 і кожні наступні п`ять років.

Відповідно до п. 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Міністерством надзвичайних ситуацій, Державною інспекцією техногенної безпеки, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 11 зазначеної постанови надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (до яких віднесено й Міністерство оборони) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

Водночас, в пункті 7 Постанови № 1294 вказано, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Відповідно до п. 3.25.2п. 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425, винагорода виплачується за місцем штатної служби за наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, за 20 річний строк безперервної календарної вислуги військової служби у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням.

Отже, Адміністрацією Державної прикордонної служби України вищевказаною Інструкцією було упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить й надбавка за кваліфікацію та за безперервну службу.

Як вже встановлено судом, позивачу виплачено 2014 році винагороду за тривалість безперервної військової служби у розмірі 1372,50 грн., що становить 50 % замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням та не відповідає вищезазначеним нормам законодавства.

За таких обставин, суд вважає протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби в розмірі 50 %, оскільки наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 за №425 упорядковано виплати додаткових видів грошового забезпечення.

Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у зразковій справі №808/8403/13-а, а тому суд, у відповідності до вимогч.5 ст. 242 КАС України, враховує такий при вирішенні даної справи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про визнання протиправними дій відповідача в частині виплати позивачу із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби та на час звільнення із військової служби (25.11.2020) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на липень 2014 року, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині виплати позивачу допомоги на оздоровлення, у серпні 2016 року та травні 2017 року, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 та про зобов`зання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та травні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 10-1 Закону № 2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно копій особистих карток грошового забезпечення позивача за 2016-2017 роки, позивачу у серпні 2016 та травні 2017 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення, без врахування додаткової грошової допомоги передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889.

Порядок виплати грошової допомоги для оздоровлення визначено пунктом 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 425.

Враховуючи, що судом встановлено факт нарахування та виплати позивачу у 2016 році до його звільнення з військової служби додаткової грошової винагороди, на підставі постанови КМУ від 22.09.2010 року № 889, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині виплати позивачу допомоги на оздоровлення в 2016 та 2017 роках, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як наслідок підлягають задоволенню також вимоги про стягнення з відповідача недоплаченої позивачу допомоги на оздоровлення у серпні 2016 та травні 2017 роках, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Правові підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, а доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

2.Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період із червня 2013 року по червень 2017 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

3.Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з відрахуванням виплачених сум, надбавку за кваліфікацію з червня 2013 року по червень 2017 року включно у розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», за 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу, за класну кваліфікацію «майстер» - 11 відсотків посадового окладу.

4. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (27.07.2014) та на час звільнення із військової служби (26.11.2020) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням.

5. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 27.07.2014, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум.

6.Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та у травні 2017 року передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

7. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та у травні 2017 року, із включенням до розміру грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська