Справа № 580/3732/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року справа № 580/3732/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час його вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 10.03.2022 №592о/с про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;

- поновити з 11.03.2022 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати на виплатити на користь старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції середній заробіток за час його вимушеного прогулу.

Ухвалою судді від 12.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

В ухвалі про відкриття провадження суд встановив, що лише 04.08.2022 позивач дізнався про оскаржуваний наказ Департаменту патрульної поліції від 10.03.2022 №592о/с, тобто лише після отримання ним від Департаменту патрульної поліції примірника позовної заяви про відшкодування позивачем вартості предметів однострою.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позивач звернувшись до суду 25.08.2022 пропустив строк звернення до суду із даним позовом з поважних на те причин.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що рапорт про звільнення зі служби в поліції написано під погрозою звільнення позивача зі служби на вкрай невигідних для нього підставах.

Позивач стверджує, що не мав реального наміру звільнятись зі служби, а зазначений рапорт подано ним під психологічним тиском з боку керівника Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що він відповідно до розстановки сил і засобів батальйону №1 приступив 07.03.2022 до несення служби в Управлінні патрульної поліції Черкаської області, однак за наполяганням керівництва Управління патрульної поліції в Харківській області він в подальшому відсторонений від несення служби в зазначеному підрозділі.

За твердженням позивача, він не мав реальної змоги на вимогу керівництва Управління патрульної поліції в Харківській області негайно прибути до м. Харкова з огляду на бойові дії, які точилися як поблизу Харкова, так і поблизу Києва. При цьому, в передмісті Харкова знищений житловий будинок позивача в селищі Мала Данилівка, де ОСОБА_1 проживав разом із дружиною, яка є інвалідом третьої групи, та новонародженою дитиною.

Оскільки рапорт про звільнення подано під психологічним тиском з боку керівника Управління патрульної поліції в Харківській області, тому позивач вважає, що звільнений незаконно і повинен бути поновлений на займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час його вимушеного прогулу.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що відповідно до вимог наказу ДПП від 21.02.2022 №364 та наказу НПУ від 23.02.2022 №171 особовий склад підрозділів патрульної поліції з 21.02.2022 переведений на посилений режим несення служби, у зв`язку із здійсненням заходів щодо забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі й стримування збройної агресії російської федерації.

Ввечері 25.02.2022 о 21 год. 14 хв. начальник УПП в Харківській області ДПП повідомила поліцейським, що вона разом з частиною особового складу УПП в Харківській області ДПП буде здійснювати виїзд до міста Дніпра. Тим, хто не висловив бажання їхати, дозволено залишитися вдома. Таким чином, керівництвом УПП в Харківській області ДПП надано можливість та дозвіл на виїзд поліцейських з сім`ями до міста Дніпро, саме 25.02.2022.

01.03.2022 о 00 год. 54 хв. начальник УПП в Харківській області ДПП капітан поліції Стрижак А.О. довела до відома усіх працівників управління про те, що всі мають бути на службі і заступати в тому графіку, який підходить до військового часу та оперативної обстановки, вимагає прибуття на службу всього особового складу УПП в Харківській області ДПП, який залучається згідно графіку несення служби, незважаючи на обставини, що склалися поліцейські повинні виконувати їх службові обов`язки. Тим, хто не забажав далі нести службу в поліції і вчасно за наказом керівництва не прибув до місця дислокації УПП (м.Харків), надано можливість написати рапорти про звільнення з органів поліції за власним бажанням. В іншому разі, це було б законною підставою для призначення службового розслідування та звільнення останніх за невихід на службу.

Відповідач зазначив, що позивачеві надано можливість в перші дні війни евакуювати родину у безпечне місто та повернутися до м. Харкова нести службу з іншими працівниками патрульної поліції.

09.03.2022 до ДПП надійшов рапорт позивача, в якому просить звільнити його з органів поліції.

Відповідач вважає твердження позивача про вчинення психологічного тиску з боку керівництва УПП є безпідставними, оскільки від нього вимагалось лише виконання взятих на себе службових обов`язків поліцейського під час воєнного стану.

На підставі наведеного відповідач вважає, що наказ про звільнення позивача прийнятий на законних підставах та скасуванню не підлягає.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції №925 о/с від 07.12.2020 лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0168864) призначено інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4, установивши посадовий оклад у розмірі 2400 грн та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції №592 о/с від 10.03.2022 відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено з 10.03.2022 зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Підставою звільнення вказано рапорт ОСОБА_1 .

Позивач не погоджуючись з правомірністю звільнення зі служби в поліції, звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Перевіряючи правомірність оскарженого позивачем наказу про звільнення зі служби, суд виходить з того, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон України «Про Національну поліцію», Закон № 580-VIII, в редакції, чинній на дату звільнення позивача).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» визначена Присяга працівника поліції.

Згідно з п. 7 ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням поліцейського.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4)безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Суд зазначає, що громадянин при вступі на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про національну поліцію» поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Суд зазначає, що на громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідній посаді у поліції та носить спеціальне звання поліції несе в собі високу відповідальність, служить високій цілі на благо суспільства, забезпечуючи охорону прав і свобод людей, протидіючи злочинності та підтримуючи публічну безпеку і порядок.

Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством.

Суд звертає увагу, що указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Отже, в умовах воєнного стану підтримання публічної безпеки і порядку є основним обов`язком поліцейського на який розраховує суспільство в особі його громадян, проживаючих у відповідному регіоні держави і в такому випадку керівник відповідного підрозділу поліції має право розраховувати на сумлінне виконання своїх обов`язків поліцейськими.

В свою чергу, невиконання своїх посадових обов`язків поліцейським невідворотно тягне за собою застосування дисциплінарних стягнень, тому твердження позивача, що вимоги керівництва Управління патрульної поліції в Харківській області про прибуття до місця служби є психологічним тиском, суд відхиляє, оскільки такі вимоги є фактично роз`ясненням правових наслідків невиходу поліцейського на місце служби, тим більше в умовах воєнного стану.

Позивач вступаючи на службу в поліції свідомо обрав саме такий шлях, розуміючи та усвідомлюючи, що він пов`язаний з ризиком для життя та здоров`я, тому саме по собі виконання службових обов`язків не може вважатись психологічним тиском на позивача.

Суд критично оцінює твердження позивача про неможливість прибуття до м. Харкова для продовження служби, оскільки ці відомості зазначені позивачем станом на 09.03.2022, тоді як вимоги керівництва про прибуття до м. Харкова для продовження несення служби мали місце 28.02.2022. Більш того, загальновідомою є та обставина, що обласний центр місто Харків не був захоплений російськими військами, тому ці обставини не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 3 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд вважає необґрунтованими посилання позивача в рапорті від 09.03.2022 про скарги на стан здоров`я, оскільки жодних доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я станом на 09.03.2022, не надав.

Позивач також зазначає, що прибув для несення служби в управління патрульної поліції в Черкаській області де розпочав службу з 07.03.2022, однак суд звертає увагу, що документи, які підтверджують переведення чи відрядження позивача до міста Черкаси матеріали справи не містять, тому його відсторонення від служби в м. Черкаси з 09.03.2022 жодним чином не впливає на вирішення даного спору.

Суд приймає до уваги, що в рапорті від 09.03.2022 позивач висловив бажання звільнитись зі служби з 10.03.2022, тому відповідач мав обґрунтовані підстави видати наказ про звільнення позивача саме із вказаної дати.

Підсумовуючи вищенаведені докази та матеріали в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржений наказ є обґрунтованим, справедливим та скасуванню не підлягає.

Оскільки вимоги про поновлення на посаді та виплату середнього заробітку є похідними від вимоги про скасування наказу, то вони також задоволенню не підлягають.

Згідно частини 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО