Справа № 1.380.2019.000673
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.000673 пров. № А/857/12485/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,

за участю представника позивача Сапіги А.В.,

за участю представника відповідача Кріль О.М.,

за участю представника третьої особи Тарасович О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року, прийняте суддею Братичак У.В. о 16 годині 18 хвилині у місті Львові, повний текст складений 09.06.2022 року у справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Львівська міська рада про знесення самочинно збудованого будинку,-

встановив:

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (надалі позивач) звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про знесення самочинно збудованого будинку, що розташований на АДРЕСА_1 з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням цього об`єкта за рахунок відповідача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; визначення такого об`єкту таким, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою; винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку, що відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 815/2311/15 та від 09.07.2020 у справі № 463/4564/16-а. При цьому, зверненню суб`єкта владних повноважень з адміністративним позовом про зобов`язання знести самочинне будівництво передує саме наявність вищезазначених обставин.

До подання позову позивачем не досліджувалася можливість перебудови об`єкта. Позивач не виносив припису про зобов`язання відповідача здійснити саме перебудову об`єкта. Відтак, не було відмови відповідача від перебудови спірного об`єкта. Крім того, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Рішення суду щодо проведення перебудови відсутнє.

Суд звернув увагу на те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Згідно з висновком експерта №023/18 від 20.09.2018 виконані ОСОБА_1 будівельні роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_2 відповідають державним будівельним нормам, санітарно-гігієнічним та протипожежним нормам при умові встановлення подвійних вхідних дверей, водночас демонтаж зазначеної квартири без пошкодження конструктивних елементів суміжних квартир ( АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ) є технічно неможливим, більше того при здійсненні демонтажу можуть настати негативні наслідки для всього будинку та його жителів.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що у постанові від 29.01.2020 у справі №822/2149/18 Верховний Суд сформував висновок про те, що обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає лише у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. В інших випадках знесенню передує встановлення можливості перебудови об`єкта будівництва.

Актом обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 Департаментом містобудування Львівської міської ради від 12.07.2017 року встановлено, що на земельній ділянці на АДРЕСА_6 здійснено реконструкцію квартири АДРЕСА_8 , що по факту є новим будівництвом. Ухвал щодо надання у власність чи користування земельних ділянок на АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку Львівською міською радою не надано.

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки та актом обстеження земельної ділянки Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 02.08.2017 встановлено, що земельна ділянка площею 0,0020 га на АДРЕСА_6 використовується без документів на землекористування та самовільно зайнята.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що позивач не визначив об`єкт як такий, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою. У матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідних дій з боку позивача.

Покликається на висновок експерта №023/18 від 20.09.2018 та зазначає, що виконані роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_2 в цілому відповідають державним будівельним нормам.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31.08.2016 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові зареєстровано декларацію на початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_2 за рахунок надбудови та встановлення двоконтурного котла.

В декларації, зокрема, зазначено, що замовником будівництва є ОСОБА_1 , категорія складності визначена як ІІ.

Технічний нагляд здійснює ОСОБА_2 , кваліфікаційний сертифікат AT №004808. Генеральний підрядник - КП «Центр Комплекс» ЛОАІ ВОІ СОІУ, м. Львів, пл. Ринок, 1, а/с 914, , директор Хорощак Олександр Дмитрович. Робочий проект розроблено ФОП ОСОБА_3 , головний архітектор проекту Туркот О.Я., кваліфікаційний сертифікат архітектора АА №000201. Відповідальною особою проектувальника, що здійснює авторський нагляд визначено ОСОБА_3 .

Експертиза проекту виконана філією ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області (експертний звіт від 17.05.2016 №14-1015-16). Згідно експертного звіту - робочий проект виконано згідно вихідних даних на проектування з дотриманням вимог в частині міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_6 видано управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради 30.07.2015 за № 89.

Управлінням охорони історичного середовища 16.06.2015 видано висновок про можливість та умови здійснення містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень на території історичного ареалу міста у разі реконструкції будівлі за адресою: АДРЕСА_6 .

Студентським проектно-технологічним бюро Львівського національного аграрного університету розроблено проектні пропозиції реконструкції житлової квартири АДРЕСА_8 з розширенням за рахунок надбудови житлового будинку та влаштування шпунтового огородження по АДРЕСА_6 .

Приватним підприємством «Науково-виробнича фірма «Геотест» розроблено технічні висновки про інженерно-геологічні умови ділянки розташування будівлі по АДРЕСА_6 .

26.09.2016 провідним спеціалістом відділу інспекційної роботи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1 при реконструкції квартири АДРЕСА_2 .

За результатами перевірки складено Акт від 26.09.2016, яким зафіксовано наступне.

Проектною документацією передбачено реконструкцію квартири АДРЕСА_2 за рахунок надбудови та встановлення двоконтурного котла, в межах існуючої будівлі, а саме, фундаменту та стін першого поверху. Проте, на час перевірки на об`єкті будівництва проводились будівельні роботи із влаштування нового фундаменту та з вибирання землі на відстані від меж фундаменту будинку. З вищенаведеного контролюючий орган дійшов висновку, що існуючий будинок, який підлягав реконструкції, було повністю знесено, а будівельні роботи проводяться за межами існуючого фундаменту знесеного будинку. Таким чином, будівельні роботи з будівництва об`єкта проводяться у невідповідності до проектної документації на будівництво такого об`єкта та вимог будівельних норм, державних стандартів і правил.

Крім того, робочим проектом було передбачено встановлення залізобетонної підпірної стіни на відстані від будинку 1,5 м. або влаштування ряду набивних паль для стримування тиску ґрунту. Однак, спорудження зазначеного об`єкта будівництва не передбачено містобудівними умовами та обмеженнями забудови земельної ділянки. Також, документ про право власності чи користування земельною ділянкою, на якій необхідно проводити будівельні роботи відсутній. Таким чином, робочий проект розроблено у невідповідності до вимог містобудівної документації та вихідних даних та без дотримання вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, чим порушено вимоги ч.1 ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Із слів головного архітектора проекту, встановлено, що авторський нагляд будівництва ним не проводиться, у зв`язку з тим, що замовник не уклав відповідного договору та не повідомив про початок будівельних робіт. Із слів особи, яка згідно відомостей поданої декларації повиннна здійснювати технічний нагляд, встановлено, що жодних угод із замовником, ним не укладалось та відповідно технічного нагляду ним не здійснюється.

Директор КП «Центр Комплекс» ЛОАІ ВОІ СОІУ Хорощак Олександр Дмитрович повідомив що між КП «Центр Комплекс» ЛОАІ ВОІ СОІУ в якості підрядника та ОСОБА_1 в якості замовника було укладено договір підряду на виконання робіт на об`єкті будівництва з реконструкції квартири АДРЕСА_2 за рахунок надбудови та встановлення двоконтурного котла. Однак, станом на час проведення перевірки, будівельні роботи на вищезазначеному об`єкті підприємством не проводились, оскільки замовник не повідомляв про початок будівельних робіт.

На переконання позивача, вказані обставини свідчать про внесення замовником будівництва ОСОБА_1 недостовірних даних в зареєстровану декларацію про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням ч.2 ст.5, ч.1 ст. 31, ч.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.3 ст.7, ч.1ст.9, ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність», п.7, абз.1 п.21, п.п.3 п.24 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 № 466.

Відтак, на підставі даних, зафіксованих в акті перевірки, щодо відповідача було складено протоколи про адміністративне правопорушення від 26.09.2016 за фактами: порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва об`єкту по АДРЕСА_1 , відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 96 КУпАП; виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1 без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та за наведення недостовірних даних у декларації, вчинені щодо об`єкту будівництва II категорії складності, відповідальність за яке передбачена ч. 7 ст. 96 КУпАП; незабезпечення замовником ОСОБА_1 здійснення авторського нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов`язковим згідно з вимогами законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 16 ст. 96 КУпАП; незабезпечення замовником ОСОБА_1 здійснення технічного нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов`язковим згідно з вимогами законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 17 ст. 96 КУпАП.

Також ОСОБА_1 видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.09.2016 про зупинення проведення будівельних робіт, усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та усунення виявлених порушень.

20.10.2017 Інспекцією проведено позапланову перевірку виконання припису від 26.09.2016 щодо зупинення виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_2 .

За результатами проведеної перевірки складено акт від 20.10.2016 про те, що на час проведення перевірки встановлено виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1 , а саме - мурування стін першого поверху. З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 не виконала вимоги припису, виданого 26.09.2017.

За невиконання вимог припису стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст.188-42 КУпАП та постанову № 07-вих-2972/116 від 03.11.2016 по справі про адміністративне правопорушення.

20.10.2016 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видано черговий припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженого проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

23.01.2017 черговою перевіркою Інспекції в акті відповідної перевірки встановлено невиконання припису від 20.10.2016 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженого проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Складено протокол від 23.01.2017 про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст.188-42 КУпАП та постанову № 0006-вих-712/47 від 07.02.2017 по справі про адміністративне правопорушення.

23.01.2017 Інспекцією винесено остаточний припис стосовно замовника ОСОБА_1 , щодо знесення об`єкта самочинного будівництва, що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI » (надалі - Закон № 3038-VI)замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Частиною другою статті 34 Закону № 3038-VI передбачено, що зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом (частина сьома статті 34 Закону №3038-VI).

На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 №747) затверджено Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок № 466), а також перелік об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Згідно із пунктами 4, 5, 11, 13 Порядку № 466 підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, можуть виконуватися замовником після набуття права на земельну ділянку відповідного цільового призначення та подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - дозвіл).

Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта; видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1, 2 і 2 1 до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих або будівельних робіт.

Замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні, за виконання будівельних робіт без подання повідомлення та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, статтею 35 Закону № 3038-VI передбачено, що після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України. Виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт. Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт не дає права на виконання будівельних робіт.

Виконання підготовчих робіт без подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється.

За змістом статті 38 Закону №3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України установлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. (частини друга - п`ята статті 376 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною сьомою статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, відповідно до вимог частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України для задоволення позову у цій справі необхідно наявність таких фактів як неможливість перебудови об`єкту, або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Крім того, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Колегія суддів зазначає, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема, у постановах від 06.03.2019 у справі № 810/5680/15, від 06.03.2019 у справі № 814/2645/15, від 28.11.2018 у справі № 815/2311/15.

Тобто, положення частини першої статті 38 Закону №3038-VI встановлює перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Зокрема, пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії:

1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою;

3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Тобто, тягар доказування наявності вказаних фактів та умов покладається на суб`єкті владних повноважень, що звертається до суду, а їх перевірка покладена на суд.

Зверненню суб`єкта владних повноважень з адміністративним позовом про зобов`язання знести самочинне будівництва передує саме наявність вищезазначених обставин.

У постанові від 21.10.2020 у справі № 420/228/19 Верховний Суд висловив правові позиції про те, що залежно від ознак самочинного будівництва особи, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. При цьому знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування та у разі неможливості здійснити перебудову такого будівництва.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України, від 19.11.2014 № 6-180цс14, від 24.06.2015 № 6-381цс15 та Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 820/3183/16, від 06.03.2019 у справі № 814/2645/15, від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 29 січня 2020 у справі № 822/2149/18 суд на підставі аналізу положень статті 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зробив висновок, що у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Так, у зазначеній постанові Верховний Суд сформував ряд ключових правових висновків щодо цієї категорії справ:

1) можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

2) в інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (а) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (б) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (в) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Можливість перебудови та усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). У такому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

Для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснив будівництво без документів, що дають право на це, і без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 вересня 2022 у справі № 540/1808/19.

У справі, яка розглядається, встановлено, що ОСОБА_1 здійснила будівництво без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою, без належно затвердженого проекту.

Це означає, що у спірних правовідносинах має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодекс України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Тобто, частина 7 статті 376 Цивільного кодексу України спірні правовідносини не регулює.

Натомість, для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснила будівництво без документів, що дають право на це, і без належно затвердженого проекту та не виконала вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Зазначена правова позиція сформована у вищезгаданій постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 у справі № 822/2149/18 та від 16 серпня 2022 у справі № 1340/47618

У постанові від 29 січня 2020 (справа № 822/2149/18) Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає лише у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

В усіх інших випадках знесенню передує встановлення можливості перебудови об`єкта будівництва.

Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 320/5880/18 та від 07.10.2020 у справі №640/183/19.

Судом встановлено, що під час проведення ОСОБА_1 реконструкції квартири АДРЕСА_2 , що по факту є новим будівництвом, у неї були відсутні будь-які дозвільні документи на проведення такого будівництва. При цьому, факт самочинного будівництва не заперечується відповідачем, що підтверджується тим, що постанови, приписи та протоколи, винесені Інспекцією, є чинними та не скасованими. Доказів про те, що відповідачем вживались заходи з метою усунення зазначених у приписах порушень відповідачем не надано.

Вказане свідчить про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення шляхом зобов`язання ОСОБА_1 здійснити знесення самовільно збудованого будинку, що розташований на АДРЕСА_1 з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням цього об`єкта за її рахунок.

Зазначений вище висновок апеляційного суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 лютого 2022 у справі № 813/3081/18.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову.

Апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат в силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року у справі №1.380.2019.000673 та прийняти постанову, якою позов Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові задовольнити.

Знести самочинно збудований будинок, що розташований на АДРЕСА_1 з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням цього об`єкта за рахунок ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 11.11.2022 року.