Справа № 160/14734/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
ВСТАНОВИВ:
23.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, якому позивач просить:
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2019 року по 30.06.2022 року в сумі 324845,06 грн.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 23.09.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 28.09.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 28.09.2022 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача про виплату йому пенсії, на виконання рішення суду;
- відомості щодо виплати пенсії позивачу (заборгованості) на виконання вказаних рішень суду;
- розрахунок (по кожному рішенню окремо) заборгованості, яка не здійснена відповідачем станом на день звернення позивача із цим позовом;
- листи/відмови Пенсійного органу на звернення позивача та інші докази щодо суті спору.
07.11.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву позивача.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 14.11.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018 року з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 % грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року по справі № 160/8299/19 набрало законної сили.

Вказує, що на виконання рішення суду Пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2018 року. При цьому, доплата пенсії за період з 01.05.2018 року по 02.01.2020 року складає 24300,00 гривень.

Також, позивач вказує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 року було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.04.2021 р. № ФД94902, з урахуванням проведених виплат.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 року по справі № 160/19409/21 набрало законної сили.

На виконання рішення суду пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року. При цьому, доплата пенсії за період з 01.04.2019 року по 30.06.2022 року складає 324845,06 гривень.

Однак, відповідач протиправно тривалий час з дня набрання законної сили цих рішень суду та станом на день подання позову, без поважних причин не виплачує належну позивачу заборгованість з пенсії, чим грубо порушує права позивача на належну йому пенсію.

Враховуючи наведене, утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

До суду надійшов відзив від відповідача, в якому проти позову заперечив та зазначив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 у справі № 160/8299/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.05.2018 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

На виконання рішення суду, позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.05.2018 в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, що враховувалось для перерахунку пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі Постанова № 103).

Доплата за рішенням суду за період з 01.05.2018 по 02.01.2020 становить 24300,00 грн. Доплата за рішенням суду з дня набрання чинності рішення суду за період з 03.01.2020 по 29.02.2020 становить 3600,00 грн, яка отримана позивачем у березні 2020 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 у справі № 160/15493/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", частини 1 7 статті 43 та частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», провести з 05.03.2019 року перерахунок та виплату пенсії позивачу, з урахуванням її збільшення в розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Відповідач зазначає, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії в розмірі 70% від грошового забезпечення, що враховувалось для перерахунку пенсії згідно із Постановою № 103. Зазначений перерахунок не призвів до збільшення розміру пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 у справі № 160/19409/21, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 квітня 2019 року, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.04.2021 №ФД94902, з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначеного рішення суду проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 в розмірі 70% від грошового забезпечення 25847,10 грн, яке зазначено у довідці від 27.04.2021 за № ФД94902, яка надана ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доплата пенсії на виконання рішення суду за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 складає 324845,06 грн. та обчислена з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 43 Закону № 2262.

Вказують, що статтею 43 Закону № 2262 передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено з 01.01.2022 на рівні 1934,00 грн., а з 01.07.2022 на рівні 2027,00 гривень.

Виплата пенсії з 01.02.2022 року проводилась у розмірі 19340,00 грн, а з 01.07.2022 у розмірі 20270,00 грн, який обчислено на виконання рішення суду.

Таким чином, на думку відповідача покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивача виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Пенсійного фонду України.

Згідно із частинами першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Положеннями п. п. 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України визначено, що взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без встановлення бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Доплату на виконання рішення суду буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Посилаючись на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року (справа № 806/2143/15) та від 03 квітня 2019 року (справа №820/4261/18), вказує, що для захисту своїх прав позивач повинен обрати інший вид судового контролю за виконанням вказаних рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Таким чином, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив таке.

Згідно матеріалів справи, позивач, відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року, яке набрало законної сили, у справі № 160/8299/19 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.05.2018 року з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Встановлено, що на виконання рішення суду, позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.05.2018 року в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, що враховувалось для перерахунку пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі Постанова № 103).

Доплата за рішенням суду за період з 01.05.2018 по 02.01.2020 становить 24300,00 гривень.

Доплата за рішенням суду з дня набрання чинності рішення суду за період з 03.01.2020 року по 29.02.2020 року становить 3600,00 грн, яка отримана позивачем у березні 2020 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року, яке набрало законної сили, у справі № 160/15493/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", частини 1 7 статті 43 та частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», провести з 05.03.2019 року перерахунок та виплату пенсії позивачу, з урахуванням її збільшення в розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

На виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії в розмірі 70% від грошового забезпечення, що враховувалось для перерахунку пенсії згідно із Постановою №103.

Встановлено, що зазначений перерахунок не призвів до збільшення розміру пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 року, яке набрало законної сили, у справі № 160/19409/21, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 квітня 2019 року, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.04.2021 року № ФД94902, з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначеного рішення суду проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року в розмірі 70% від грошового забезпечення 25847,10 грн., яке зазначено у довідці від 27.04.2021 за № ФД94902, яка надана ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що доплата пенсії на виконання рішення суду за період з 01.04.2019 року по 30.06.2022 року складає 324845,06 грн. та обчислена з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 43 Закону № 2262.

Отже, згідно матеріалів справи заборгованість пенсії перед позивачем за період 01.05.2018 року по 02.01.2020 року становить в сумі 24300,00 грн., та за період з 01.04.2019 року по 30.06.2022 року складає в сумі 324845,06 гривень.

Позивач, вважаючи, що відповідач протиправно тривалий час, а саме з дня набрання законної сили рішенням суду та станом на день подання позову, без поважних причин не виплачує належну позивачу заборгованість з пенсії, чим грубо порушує права позивача на належну йому пенсію, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Статтею 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У відповідності до ст.58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Згідно ст.74 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з метою забезпечення фінансової стабільності Пенсійного фонду формується резерв коштів Пенсійного фонду. Резерв коштів Пенсійного фонду складається з резерву коштів для поточних потреб та резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах, які зараховуються на окремі субрахунки одного рахунку Пенсійного фонду. Порядок формування та використання резерву коштів Пенсійного фонду встановлюється правлінням Пенсійного фонду. Резерв коштів для поточних потреб формується з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування виплати пенсій і надання соціальних послуг у сумі, що дорівнює місячній потребі на зазначені цілі згідно з бюджетом Пенсійного фонду на відповідний рік та затверджується в його складі. Резерв коштів для поточних потреб використовується та поновлюється таким чином, щоб на початок кожного місяця на відповідному субрахунку сума цього резерву дорівнювала місячній потребі коштів, необхідній для забезпечення фінансування виплати пенсій та надання соціальних послуг, визначеній у бюджеті Пенсійного фонду. Після забезпечення виплати пенсій та надання соціальних послуг і створення резерву коштів для поточних потреб надлишкові кошти Пенсійного фонду зараховуються до резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах, який може виникнути у зв`язку із зміною демографічної ситуації в Україні. Резерв коштів для поточних потреб зберігається в уповноваженому банку, а резерв коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах - у зберігань Зберігай забезпечує зберігання та облік резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах окремо від пенсійних активів накопичувальної системи пенсійного страхування та інших коштів.

Статтею 75 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що розмір резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах визначається за результатами щорічних актуарних розрахунків. Розмір резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах затверджується правлінням Пенсійного фонду у складі бюджету Пенсійного фонду одночасно з встановленням порядку його формування і використання. З метою збереження резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах та отримання доходу здійснюється інвестування цього резерву коштів у порядку, передбаченому цим Законом для інвестування коштів Накопичувального фонду, а також правилами їх інвестування. Інвестування резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах здійснюється компаніями з управління активами, які обираються для Накопичувального фонду за результатами конкурсу. Компанії з управління активами і зберігач складають та подають звіти щодо інвестування резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах правлінню Пенсійного фонду, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, в порядку та за формами, встановленими правлінням Пенсійного фонду за погодженням з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку. Виконавча дирекція Пенсійного фонду складає річний звіт щодо формування резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах з висновком щодо достатності цього резерву коштів для забезпечення виконання Пенсійним фондом зобов`язань у солідарній системі протягом наступних 75 років і подає його правлінню Пенсійного фонду для затвердження. Якщо протягом року сума резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах становить менше ніж 90 відсотків суми коштів, необхідних за результатами щорічного актуарного розрахунку для забезпечення довгострокової фінансової стабільності та виконання зобов`язань Пенсійного фонду щодо фінансування пенсій та соціальних послуг, правління Пенсійного фонду зобов`язане подати Кабінету Міністрів України пропозиції щодо джерел поповнення та збалансування бюджету Пенсійного фонду.

Згідно ст.76 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування облік надходжень і витрат коштів Пенсійного фонду здійснюють виконавчі органи Пенсійного фонду. Кошти Пенсійного фонду зараховуються на єдиний рахунок Пенсійного фонду і зберігаються на окремих рахунках територіальних органів Пенсійного фонду в уповноваженому банку, з метою забезпечення фінансової стабільності Пенсійного фонду формується резерв коштів Пенсійного фонду.

У відповідності до ст. 72 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування джерелами формування коштів Пенсійного фонду є: 1) надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у розмірах, визначених законом, крім частини страхових внесків, що спрямовується до накопичувальної системи пенсійного страхування; 2) інвестиційний дохід, який отримується від інвестування резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах;3) кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом; 3-1) кошти, сплачені виконавчій дирекції Пенсійного фонду за надання послуг з адміністрування Накопичувального фонду та послуг недержавним пенсійним фондам - суб`єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення; 4) суми від фінансових санкцій та пені (крім сум пені, сплачених роботодавцем за несвоєчасне перерахування з його вини сум страхових внесків застрахованої особи до накопичувальної системи пенсійного страхування), застосованих відповідно до цього Закону та інших законів до юридичних та фізичних осіб за порушення встановленого порядку нарахування, обчислення і сплати страхових внесків та використання коштів Пенсійного фонду, а також суми адміністративних стягнень, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за ці порушення; 5) благодійні внески юридичних та фізичних осіб; 6) добровільні внески; 7) інші надходження відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування кошти Фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Фонду.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

З урахуванням вказаних положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Пенсійний фонд є органом, який забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, формує резерв з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування виплати пенсій та використовує вказаний резерв коштів для поточних потреб для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах, кошти Пенсійного органу складаються не тільки з коштів державного бюджету, а й інших коштів, що визначено ст. 72 Закону № 1058 та використовуються для виплати пенсій та формування резерву коштів.

Відповідно до п.п. 4, 5 п. 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Отже, посилання Пенсійного органу на відсутність бюджетних асигнувань для виплати позивачу заборгованості із пенсійних виплат є неналежними.

Держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат та їх пенсійних активів, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках (ч. 1 ст. 113 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Кечко проти України (рішення від 08.11.2005) якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішенні від 16.12.1974 у справі Міллер проти Австрії, де Європейський Суд з прав людини встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні Гайгузус проти Австрії від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи, пов`язані з правом власності, визнав та утвердив у практиці принцип рівноправності, який випливає зі ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, така позиція Суду була закріплена у постанові ЄСШІ у справі "Пайн Веллей Девелоупментс Лтд. та інші проти Ірландії" від 29.11.1991. Порушенням "мирного володіння майном", яке належить фізичним та юридичним особам, є, по суті, будь-яке втручання у право власності зазначених осіб. Таке втручання може мати форму позбавлення можливості використовувати об`єкти, які належать на праві власності зазначеним особам, ненадання передбачених у законодавстві дозволів, інших форм перешкоджання реалізації права власності. Як правило, суб`єктами останніх форм втручання у право власності є державні органи та посадові особи.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

При цьому, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення. У преамбулі до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам Верховною Радою України не приймалось

Верховний Суд у постанові від 15.01.2021 року у справі № 702/712/17 висловив таку правову позицію: Буквальне тлумачення частини другої статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування дає підстави вважати, що грі норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ. Необхідними умовами застосування зазначених положень спеціальних законів є факт нарахування сум пенсій за минулий час та доведеність вини пенсійного органу - наявність протиправних дій або протиправної бездіяльності, наслідками яких стала невиплата сум пенсій. Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи, на виконання рішення суду, пенсія позивачу була перерахована, проте не виплачена, позивач вважає такі дії пенсійного органу протиправними, що, в свою чергу, дає підстави для застосування спеціальних строків, визначених статтею 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норма, зокрема статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягає застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних, виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивачу були нараховані пенсійні виплати, проте не виплачені до теперішнього часу.

Отже, нарахована позивачу пенсійна виплата за період з 01.05.2018 року по 02.01.2020 року в сумі 24300,00 грн., та за період з 01.04.2019 року по 30.06.2022 року в сумі 324845,06 грн., не виплачена з вини Пенсійним органом, яким є відповідач у цій справі, тобто відповідачем допущена протиправна бездіяльність, що є підставою для застосування положень ст. 46 Закону №1058.

Відсутність додаткових асигнувань, на яке посилається відповідач не є підставою для не виплати належних позивачу пенсійних виплат, оскільки для вказаних цілей Пенсійний орган формує резерв коштів, які використовуються з метою своєчасної та у повному обсязі виплати пенсії.

У цьому випадку відповідачем порушуються право позивача на належне йому пенсійне забезпечення та втручання у мирне володіння майном.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновок про протиправність бездіяльності відповідача невиплати заборгованості з пенсії позивачу за період з 01.05.2018 року по 02.01.2020 року в сумі 24300,00 грн., та за період з 01.04.2019 року по 30.06.2022 року в сумі 324845,06 грн

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності своїх дій/бездіяльності щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії за період з 01.05.2018 року по 02.01.2020 року в сумі 24300,00 грн., за період з 01.04.2019 року по 30.06.2022 року в сумі 324845,06 гривень.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії за період з 01.05.2018 року по 02.01.2020 року - в сумі 24300,00 грн., за період з 01.04.2019 року по 30.06.2022 року - в сумі 324845,06 гривень.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.05.2018 року по 02.01.2020 року - в сумі 24300,00 гривень.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2019 року по 30.06.2022 року - в сумі 324845,06 гривень.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 14.11.2022 року.

Суддя В.В. Ільков