Справа № 160/1994/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2022 року Справа № 160/1994/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №160/1994/22 за позовом ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Новомосковського району (колишнього Магдалинівського району) Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішень, -
ВСТАНОВИВ:
28.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Новомосковського району (колишнього Магдалинівського району) Дніпропетровської області, у якій позивач, з урахуванням уточнень від 17.02.2022 року просить суд:
Ухвалою суду від 01.02.2022 року позовну заяву було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
Позивачем в строк, визначений в ухвалі суду, усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 22.02.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі №160/1994/22, та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку положень ст.262 КАС України.
Також, ухвалою суду від 22.02.2022 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії додаткових документів, а саме:
- рішення Личківської сільської ради від 15.05.2018р. за № 07-1/VII «Про затвердження постійних комісій Личківської сільської ради»;
- положення про постійні комісії Личківської сільської ради, затверджене рішенням Личківської сільської ради від 24.05.2018р. № 07;
- регламент Личківської сільської ради (об`єднаної територіальної громади) Магдалинівського району Дніпропетровської області VII скликання, затверджений рішенням Личківської сільської ради від 21.06.2018 р. № 17;
- положення про постійні комісії Личківської сільської ради УПІ-го скликання, затверджене рішенням Личківської сільської ради від 18.11.2020 року № 7-1/VІІІ;
- регламент роботи Личківської сільської ради VIII скликання, затверджений рішенням Личківської сільської ради від 18.12.2020 р. № 03-2/VІІІ;
01.04.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву позивача, разом із витребуваними судом доказами по справі.
01.04.2022 року відповідачем також було подано клопотання про залишення позову без руху, з підстав передбачених положеннями ст.ст. 122,123 КАС України або залишення позову без розгляду, з посиланням на пропуск позивачем строку на звернення до суду.
25.04.2022 року судом на розгляд ставилася питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 25.04.2022 року суд вирішив подальший розгляд адміністративної справи №160/1994/22 за позовом ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Новомосковського району (колишнього Магдалинівського району) Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішень, здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 18.05.2022 року.
18.05.2022 року по справі оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 02.06.2022 року.
02.06.2022 року представник позивача заявив клопотання про зупинення провадження по справі №160/1994/22, з наданням часу для примирення сторін.
Ухвалою суду від 02.06.2022 року зупинено провадження у адміністративній справі №160/1994/22 за позовом ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Новомосковського району (колишнього Магдалинівського району) Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішень, для надання часу для примирення сторін до 28.06.2022 року.
28.06.2022 року відкладено розгляд справи та наступне підготовче засідання призначено на 18.07.2022 року.
18.07.2022 року відкладено розгляд справи до 24.08.2022 року.
26.07.2022 року відповідачем на вимогу суду, надані витребувані додаткові докази по справі.
23.08.2022 року позивачем суду подані додаткові письмові пояснення по справі, а також долучені додаткові докази.
24.08.2022 року відкладено розгляд справи та наступне підготовче засідання призначено на 08.09.2022 року.
08.09.2022 року відкладено розгляд справи на 06.10.2022 року.
06.10.2022 року відкладено розгляд справи та наступне підготовче засідання призначено на 24.10.2022 року.
24.10.2022 року відкладено розгляд справи та наступне підготовче засідання призначено на 14.11.2022 року.
14.11.2022 року представником позивача було подано клопотання про поновлення провадження у справі № 160/1994/22.
14.11.2022 року в судовому засіданні, на розгляд судом ставилося питання щодо поновлення провадження у справі № 160/1994/22.
14.11.2022 року поновлено провадження у справі №160/1994/22.
14.11.2022 року закрито підготовче провадження. Суд вирішив перейти до розгляду справи по суті.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.
14.11.2022 року представником позивача до суду було подано клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.
14.11.2022 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.
Суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Щодо доводів відповідача (клопотання від 01.04.2022 року), з посиланням на положення ст.ст.122,123 КАС щодо пропуску строків позивачем для звернення суд суду із цим позовом, слід зазначити про таке.
Встановлено, що у поданому до суду позові, позивач зазначає, що про зміст та мету прийняття відповідачем оскаржуваних актів, а саме рішень Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 05.09.2019р. за № 470-20/VІІ та від 02.06.2021р. за №319-5/VІІІ «Про затвердження проекту землеустрою на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби», а також яким чином їхнє існування порушують її права та інтереси, їй стало відомо лише у січні 2022р., після отримання відповідного листа-повідомлення.
Так, згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Відповідно до частин першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, виходячи із вище наведеного суд вважає за клопотання відповідача від 01.04.2022 року про залишення позову без руху, з підстав передбачених положеннями ст.ст.122,123 КАС України або залишення позову без розгляду, з посиланням на пропуск позивачем строку на звернення до суду є неналежним та таким, що задоволенню не підлягає.
Окрім цього, слід вказати, що відкриваючи 22.02.2022 року провадження по справі №160/1994/22, та призначаючи її до судового розгляду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для повернення позову, із вказаних підстав, зокрема з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду.
Однак, оскаржуваними рішеннями відповідач фактично відмовив у затвердженні цього проекту землеустрою, зазначивши мотиви, які не узгоджуються з приписами чинного законодавства та суперечать ст.ст. 118,186,186-1 ЗК України.
З огляду на викладене позивач звернувся до суду із цим позовом, за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування своєї позиції зазначили, що позивачем не враховано, що відповідно до положень розпорядження КМУ №60-р від 31.01.2018 року здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні), проте відповідного рішення Личківська сільська рада не приймала, а проект землеустрою сільською радою жодним чином не погоджувався.
Відповідач вказує, що оскаржувані рішення не мають ознак регуляторного акта, як помилково зазначає позивач, та прийнятті з урахуванням вимог чинного законодавства, в тому числі і ЗК України.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Дослідивши матеріли справи встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 18.06.2018 року № 4-2440/15/18 СГ позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення (пасовищ) державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Личківськой сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за межами населених пунктів.
На замовлення позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю Геоленд-2000 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Личківськой сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області площею 2,00 гектари.
Висновком експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 16.01.2019 року №380/82-19 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проект землеустрою, який було надано позивачем, визнано таким, що відповідає вимогам чинного земельного законодавства та прийнятим нормативно-правовим актам та погоджено.
Позивач звернулася до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою щодо затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та за результатами розгляду такої заяви позивачу від ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом від 10.05.2019 року №Ц-2336/0-1569/0/20-19, зі змісту якої видно, що відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність здійснюється за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).
Личківська сільська рада увійшла в Личківську сільську об`єднану територіальну громаду.
Виходячи із вищезазначеного Головне управління запропонувало позивачу звернутися до Личківської сільської об`єднаної територіальної громади для отримання погодження та надати повторно проект для затвердження.
У подальшому позивач звернулася до Личківської сільської ради із заявою про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації та надання у власність.
14.09.2020 року Личківською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області прийняте рішення за №1043-20/VII, яким відмовлено ОСОБА_1 у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі в приватну власність, площею 2,000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту виконавчого комітету Личківської сільської ради в зв`язку з тим, що:
- дозвіл на розробку документації із землеустрою був наданий ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області без погодження Личківської сільської ради, та без врахування звернення ради про резервування земельних ділянок для створення громадських пасовищ;
- розташування зазначеної у клопотанні земельної ділянки співпало із земельною ділянкою, яка передбачена для громадських пасовищ;
- бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене заявником у клопотанні та проекті землеустрою, не відповідає вимогам та принципам техніко-економічного розвитку Личківської територіальної громади, зокрема: захисту і задоволення потреб мешканців громади у створенні громадського пасовища (яким вони добросовісно, відкрито і безперервно користувалися більше 15 років); збереження та примноження поголів`я худоби на території громади; стимулюванні створенню, розвитку та діяльності сімейних ферм.
Вважаючи таке рішення відповідача незаконним та протиправним, позивач звернулася до суду із цієї позовною заявою.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року по справі №160/4379/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області №1043-20/VII, прийняте 14.09.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:1267 у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га., за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації. Зобов`язано Личківську сільську раду Магдалинівського району Дніпропетровської області, у строк визначений чинним законодавством, повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:1267, площею 2,0 га, яка знаходиться на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (за межами населених пунктів), у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог скасовано та прийнято нову постанову в цій частині, якою позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено. Зобов`язано Личківську сільську раду Магдалинівського району Дніпропетровської області, у строк визначений чинним законодавством, затвердити проект землеустрою про відведення земельної ділянки з кадастровим :01:002:1267, площею 2,0 га, яка знаходиться на території Личківськой сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (за межами населених пунктів), у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства. Стягнуто з Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. (дві тисячі грн.). В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 залишено без змін.

Враховуючи наведене вище, позивач звернулася до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області із заявою про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації із наданням її у приватну власність позивача.

Згідно матеріалів справи, 05.09.2019 року Личківською сільською радою було прийнято рішення «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби», у тому числі і спірної земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:1267.

02.06.2021 року відповідачем було прийнято рішення «Про затвердження проекту землеустрою на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби», у тому числі і спірної земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:1267.

На думку позивача, вказані рішення є неправомірними та незаконними, та такими, що порушують її конституційні права на отримання нею у власність бажаної земельної ділянки.

Отже, як вбачається з адміністративного позову, предметом розгляду цієї адміністративної справи є правомірність та обґрунтованість винесення Личківською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області рішення від 05.09.2019 року «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби», в частині включення раніше сформованої земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:1267 до переліку земельних ділянок, переданих з державної власності, для подальшого їх об 'єднання з метою створення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби, а також рішення від 02.06.2021 року «Про затвердження проекту землеустрою на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби», в частині включення раніше сформованої земельної ділянки з кадастровим № :01:002:1267 до складу новоствореної земельної ділянки площею 98,1227 га з кадастровим №:01:002:1267 за рахунок земель сільськогосподарського призначення, переданих з державної власності до комунальної власності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до пунктів а та б частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 22 Земельного кодексу України передбачено, що до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, земельні ділянки сільськогосподарського призначення із видом угідь пасовища можуть бути передані у власність громадянам для ведення особистого селянського.

У свою чергу, порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян, визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч.8 ст.118 ЗК України).

Частинами 9-11 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Отримавши від особи погоджений проект землеустрою, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, у законодавчо встановлений строк зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч.6 ст.186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб`єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, - копії такої завіреної розробником документації (ч.15 ст.186 ЗК України).

Підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 ст.186-1 ЗК України).

Відповідно до ч.6 ст.186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 року Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин до 17.11.2020 і втратило чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1113, Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 р. слід забезпечити:

формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України;

передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок;

здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Отже, виходячи з наведених вище правових норм, слід дійти до висновку, що твердження позивача, що затвердження проекту землеустрою є єдиним правомірним рішенням в розумінні ч. 9 ст.118 ЗК України, є передчасними.

Як встановлено судом, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог скасовано та прийнято нову постанову в цій частині, якою позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено. Зобов`язано Личківську сільську раду Магдалинівського району Дніпропетровської області, у строк визначений чинним законодавством, затвердити проект землеустрою про відведення земельної ділянки з кадастровим :01:002:1267, площею 2,0 га, яка знаходиться на території Личківськой сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (за межами населених пунктів), у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства. Стягнуто з Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. (дві тисячі грн.). В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 залишено без змін.

Рішенням Личківської сільської ради від 05 вересня 2019 року №469-13/VII «Про створення громадських пасовищ» створено громадські пасовища на території виконавчого комітету Личківської сільської ради за рахунок земель комунальної власності та земель сільськогосподарського призначення, переданих із державної власності до комунальної власності Виконавчого комітету Личківської сільської ради та земель запасу комунальної власності в межах населених пунктів.

Рішенням Личківської сільської ради від 05 вересня 2019 року № 470-13/ VII «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту с.Личкове для сінокосіння та випасання худоби (код 01.08 згідно КВЦПЗ) для створення громадського пасовища орієнтовною площею 98,1227 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення переданих із державної власності до комунальної власності Виконавчого комітету Личківської сільської ради шляхом об`єднання раніше сформованих ділянок,у тому числі й земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:1267.

Відповідний Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки виконавчому комітету Личківської сільської ради для сінокосіння і випасання худоби 01.08 за межами населеного пункту на території виконавчого комітету Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (кадастровий, номер земельної ділянки: :01:002:1406) було розроблено ФОП ОСОБА_2 та погоджено Висновком про розгляд документації із землеустрою експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 21.05.2021р. №10288/82-21.

Рішенням Личківської сільської ради від 02 червня 2021 року №319-5/VІІІ «Про затвердження проекту землеустрою на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби»:

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту с. Личкове для сінокосіння та випасання худоби (код 01.08 згідно КВЦПЗ) для створення громадського пасовища площею 98,1227 га кадастровий номер :01:002:1406 за рахунок земель сільськогосподарського призначення, переданих із державної власності до комунальної власності Виконавчого комітету Личківської сільської ради згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 18.06.2019 р. №4-1565/15-19-сг «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 18.06.2019р. та наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 08.11.2019р. №4-3522/15-19-сг «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 08.11.2019 р. шляхом об`єднання раніше сформованих земельних ділянок з кадастровими номерами, у тому числі і земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1271;

- ухвалено залишити земельну ділянку для сінокосіння і випасання худоби у комунальній власності виконавчому комітету Личківської сільської ради площею 98,1227 га кадастровий номер :01:002:1406 (код 01.08 згідно КВЦПЗ) для створення громадського пасовища в селі Личкове.

Новоутворена земельна ділянка, площею 98,1227 га, кадастровий номер :01:002:1406, була зареєстрована 25.05.2021 року, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 25.05.2021 року.

Право комунальної власності Личківської сільської ОТТ в особі Виконавчого комітету Личківської сільської ради на земельну ділянка, площею 98,1227 га, кадастровий номер :01:002:1406, зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 223; об`єкт нерухомого земельна ділянка майна; кадастровий номер: :01:002:1406; опис об`єкта: площа (га): 98.1227; номер запису про право власності / довірчої власності: 42523644; тип права власності: право власності; дата, час державної реєстрації: 09.06.2021 15:13:55, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.06.2021 року, індексний номер 261754427.

Таким чином, на момент прийняття спірного рішення земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:1267 вже не існувало як об`єкта права, оскільки вона була включена до складу новоствореної земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:1406, площею 98,1227 га, яка належить на праві комунальної власності Личківській сільській ОТГ.

Про зазначені обставини також було зазначено в оскаржуваному рішенні, з посиланням на рішення Личківської сільської ради за №469-13/VII та №470-13/VII від 05.09.2019р.

При цьому доводи позивача про протиправність та нечинність оскаржуваних рішень Личківської сільської ради є передчасними.

Таким чином, відповідачем - Личківською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області - в межах своїх повноважень, в порядку, передбаченому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» на сесії розглянута а заява позивача про затвердження проекту землеустрою та, маючи дискреційні повноваження при вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин на території сільської ради, у погодженні проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність позивача для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту відмовлено з наведенням відповідних підстав, відтак, оскаржувані рішення відповідача є законними та обґрунтованими.

Суд зауважує, що наявність у позивача розробленого проекту землеустрою сама по собі не породжує у нього будь-яких прав щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1267, і так само не обмежує будь-яким чином речові права Личківської сільської ОТГ на вказану земельну ділянку комунальної власності.

Що стосується посилань позивача на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 24.01.2020 у справі №316/979/18, від 06.03.2019 у справі №1640/2592/18, від 06.03.2019 у справі №1640/2594/18, від 05.03.2019 у справі №818/1817/17, від 31.01.2019 у справі №815/2488/17, від 28.08.2018 у справі №806/5280/15, то вони не можуть бути взяті судом до уваги під час розгляду цієї справи, позаяк вищевказані справи не є аналогічними ані за обставинами, ані за застосовними джерелами права справі, що розглядається, оскільки в усіх цих справах була відсутня така обставина як передача спірної земельної ділянки з державної власності у комунальну під час процедури безоплатної передачі у власність громадянина, а, отже, і не було підстав для застосування Розпорядження КМУ від 31 січня 2018 року №60-р.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем, було доведено правомірність та обґрунтованість своїй дій та законність прийнятого рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Новомосковського району (колишнього Магдалинівського району) Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішень.

Щодо розподілу судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.

Крім цього, зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом, відповідно до приписів ст.139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Новомосковського району (колишнього Магдалинівського району) Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішень відмовити.

Судові витрати не розподіляти.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Личківська сільська рада Новомосковського району (колишнього Магдалинівського району) Дніпропетровської області (51140, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Личкове, вул. Центральна, 103, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 14.11.2022 року.

Суддя В.В. Ільков