Справа № 160/14217/22
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій позивач просить:
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посадах:
- помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (2 роки 03 місяці 03 дні);
- старший помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (6 років 05 місяців 04 дні), які надавали позивачу право для призначення на посаду судді.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 із обрахунку стажу судді на посадах:
- помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (2 роки 03 місяці 03 дні);
- старший помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (6 років 05 місяців 04 дні), які надавали позивачу право для призначення на посаду судді.
- суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області (17 років 11 місяців 14 днів), з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 відкрито провадження у справі за позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
- помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (2 роки 03 місяці 03 дні);
- старший помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури ( 6 років 05 місяців 04 дні), які надавали право для призначення на посаду судді.
Зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 із обрахунку стажу судді на посадах:
- помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (2 роки 03 місяці 03 дні);
- старший помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури ( 6 років 05 місяців 04 дні), які надавали право для призначення на посаду судді.
- суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області (17 років 11 місяців 14 днів), з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
17.10.2022 року від відповідача на адресу суду надійшла копія пенсійної справи позивача.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звільнено з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області рішенням Вищої ради правосуддя №3064/0/15-20 від 10.11.2020 року, у зв`язку з поданням заяви про відставку.
18.11.2020 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з наданням всіх необхідних документів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року (справа № 160/17655/20, суддя Кадникова Г.В.), яке набрало законної сили 01.06.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №67 від 26.11.2020 в частині визначення страхового стажу судді ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посадах:

- помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (2 роки 03 місяці 03 дні);

- старший помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (6 років 05 місяців 04 дні), які надавали позивачу право для призначення на посаду судді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 із обрахунку стажу судді на посадах:

- помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (2 роки 03 місяці 03 дні);

- старший помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (6 років 05 місяців 04 дні), які надавали позивачу право для призначення на посаду судді.

- суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області (17 років 11 місяців 14 днів), з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 160/17655/20 відповідачем прийнято рішення від 28 березня 2022 року № 67 про здійснення з 01.06.2021 року перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Не погодившись з датою здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (01.06.2021 року) на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 160/17655/20 позивач неодноразово зверталася до Пенсійного фонду із заявами щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 18 листопада 2020 року, тобто з дня первинного звернення до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Так, листом від 13.05.2022 року №14498-9415/Г-01/8-0400/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що з 18.11.2020 позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 по справі № 160/17655/20 (набуло законної сили 01.06.2021) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із обрахунку стажу судді на посадах: помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (2 роки 3 місяці 3 дні); старший помічник прокурора Царичанської міжрайонної прокуратури (6 років 5 місяців 4 дні); суддя Царичанського районного суду (17 років 11 місяців 14 днів). У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Рішення суду виконане в межах зобов`язань, встановлених судом. На виконання зазначеного судового рішення з 01.06.2021 позивачу проведено перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Стаж роботи на посадах, що дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 26 років 8 місяців 3 дні. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 01.06.2021, складає 66465,24 грн (107202,00 грн х 62%).

Листом від 20.06.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що порушення у зверненні питання було розглянуте та надано докладне роз`яснення листом від 13.05.2022 року №14498-9415/Г-01/8-0400/22.

Листом від 15.07.2022 року №21146-15780/Г-01/8-0400/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року по справі 160/17655/20 позивачу здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного утримання судді у відставці із обрахунку судді на посадах: помічника прокурора (2 роки 3 місяці 3 дні), старшого помічника прокурора (6 років 5 місяців 4 дні), судді (17 років 11 місяців 14 днів). Оскільки у вищезазначеному рішенні суду не зазначено дату виконання, перерахунок здійснено з дати набрання судом законної сили (з 01.06.2021).

Отже, позивач вважає, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 160/17655/20 відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання судді у відставці з 18 листопада 2020 року, тобто з дня первинного звернення до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за його призначенням після звільнення у відставку.

При цьому відповідач здійснив такий перерахунок з 01.06.2021 року з дати набрання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 160/17655/20 законної сили, мотивуючи це тим, що у зазначеному вище рішенні не зазначено дату його виконання.

Таким чином, спірним у даному випадку є дата здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання судді у відставці на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 160/17655/20.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1 і 2 статті 55 Конституції України, статей 2 і 6 КАС України.

Так, позивач, звертаючись до суду з даною позовною заявою, фактично не погоджується з порядком виконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 160/17655/20, тобто позивач фактично намагається в такий спосіб зобов`язати відповідача виконати це судове рішення в порядку та у спосіб, який позивач вважає вірним.

Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

За частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення; визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця.

Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку, визначеному ст. ст. 382, 383 КАС України (із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Суд наголошує що, позивач, звертаючись із цим позовом, не погоджується з датою здійснення відповідачем перерахунку та виплати щомісячного довічного утримання судді у відставці на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 160/17655/20 та фактично просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 160/17655/20 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року (справа № 160/17655/20), здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 у повному обсязі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не з 01 червня 2021 року, а саме з 18 листопада 2020 року, тобто з дня первинного звернення до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за його призначенням після звільнення у відставку

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18), від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а (№ 11-1193апп18) та Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 520/11829/17, у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №295/13613/16-а.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.11.2022 року.

Суддя О.М. Неклеса