Справа № 640/13157/20
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 640/13157/20

адміністративне провадження № К/990/29912/22

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 640/13157/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр»), Начальника Міжнародного Міжвідомчого багатопрофільного центру підготовки підрозділів ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності,зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень у липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр»), Начальника Міжнародного Міжвідомчого багатопрофільного центру підготовки підрозділів ОСОБА_2 , в якому просив:

- зобов`язати Начальника Міжнародного центру НГУ внести зміни до наказу начальника Міжнародного центру НГУ від 14.04.2014 р. № 86 в частині визначення періоду для виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме передбачити виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 10 календарних років служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») провести додаткове нарахування йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 5 календарних років служби, які не були враховані під час попереднього нарахування, що складає 50 687, 77 грн;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») невиплачену належну йому одноразову грошову допомогу при звільнені в розмірі 50 687,77 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») щодо невжиття заходів з метою проведення повного розрахунку при його звільненні та невиплаті йому середнього заробітку за весь час затримки грошового забезпечення по день фактичного розрахунку;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») провести нарахування йому середнього заробітку за час затримки повного розрахунку щодо не оспорюваної суми в розмірі 9 461, 76 грн;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») на його користь суму середнього заробітку за час затримки повного розрахунку щодо не оспорюваної суми в розмірі 9 461, 76 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») провести нарахування йому середнього заробітку за час затримки повного розрахунку щодо оспорюваної суми з розрахунку 675, 84 грн в день за період з 14.04.2020 р. по день постановлення рішення судом;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») на його користь суму середнього заробітку за час затримки повного розрахунку щодо оспорюваної суми з розрахунку 675, 84 грн в день за період з 14.04.2020 р. по день постановлення рішення судом.

Рішенням Окружного адміністративного судуміста Києва від 09 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Начальника Міжнародного центру Національної гвардії України Пузанова Г.В. внести зміни до наказу начальника Міжнародного центру Національної гвардії України від 14.04.2014 р. № 86 в частині визначення періоду для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме передбачити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 10 календарних років служби, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») на користь ОСОБА_1 невиплачену одноразову грошову допомогу при звільнені в розмірі 50 146,50 грн.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») щодо невжиття заходів з метою проведення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати грошового забезпечення з 14.04.2020 р. по день фактичного розрахунку - 28.04.2020 р.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час затримки розрахунку з 14.04.2020 р. по 28.04.2020 р. в розмірі 9 461,76 грн.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Міжнародний центр») на користь ОСОБА_1 середній заробіток в сумі 103 888, 26 грн за час затримки повного розрахунку щодо оспорюваної суми 50 146, 50 грн з розрахунку 180, 99 грн в день за період з 14.04.2020 р. по 09.11.2021 р.

В іншій частині у задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року скасовано в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_1» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в сумі 103 888, 26 грн. за час затримки повного розрахунку щодо оспорюваної суми 50 146, 50 грн. (абзац шостий резолютивної частини рішення) і в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

В абзаці другому резолютивної частини рішення виключено вислів « ОСОБА_2 ».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року залишено без змін.

Не погодившись з судовим рішенням апеляційної інстанції, ОСОБА_1 направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 640/13157/20 в частині позовних вимог в задоволенні яких відмовлено та прийняти в цій частині нове рішення яким ці позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.

В силу пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У даній справі суд першої інстанції, врахувавши наведені положення КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

При цьому, процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у касаційній скарзі ОСОБА_1 не наводить підстав для касаційного оскарження судових рішень, що передбачені частиною четвертою та не вказує у скарзі підстави передбачені частиною п`ятою статті 328 КАС України.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, із абстрактним зазначенням, що судами ухвалено судові рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судового рішення прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження у розумінні статті 328 КАС України.

Так, колегія суддів зазначає, що у справах розглянутих у порядку спрощеного позовного провадження необхідно наводити та обґрунтовувати, як виключні підстави касаційного оскарження передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України так і загальні підстави передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, у частині зазначення підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням вимог щодо права на касаційне оскарження відповідно до частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження. Цей обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 640/13157/20 - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Стрелець Т.Г.