Справа № 560/8390/22
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8390/22
УХВАЛА

іменем України

11 листопада 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку, в якому просить: визнати протиправними дії щодо невірного нарахування та виплати грошового забезпечення з 29.01.2020 по 15.09.2021 (посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, одноразової грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти;

зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити грошове забезпечення з 29.01.2020 по 31.12.2020, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити грошове забезпечення з 01.01.2022 по 15.09.2021, грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, одноразову грошову допомогу при звільнені та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою від 12.10.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху. Надав позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої відповідно до вимог статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, або обґрунтувань, за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено та надання доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

На виконання ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.10.2022 позивач надіслав до суду заяву, у якій вказав, що частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Зазначає, що виходячи зі змісту частини першої статті 233 КЗпП України та правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.02.2021 у справі № 682/2782/18 працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Посилається також на рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до держаних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було воно здійснено роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком. Вважає, що не пропустив строк звернення до суду з вимогами щодо нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 15.09.2021 роки.

Надаючи праву оцінку доводам позивача, суд враховує таке.

Згідно з частинами 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом спір щодо розміру грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 15 вересня 2021 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільнені та грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби.

Тому, позов про вирішення зазначеного спору може бути поданий у місячний строк, визначений частиною 5 статті 122 КАС України.

Позивач звільнений з військової служби 15.09.2021. З позовом щодо розміру грошового забезпечення за 2020 і 2021 роки позивач звернувся 11.08.2022, пропустивши місячний строк звернення до суду.

Заяву про поновлення пропущеного строку не подав.

Посилання позивача на статтю 233 КЗпП України, як на підставу для звернення до суду з зазначеними позовними вимогами без обмеження будь-яким строком суд вважає безпідставним.

За змістом статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 р. № 2352-IX, чинної на час звернення позивача до суду, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Отже, цією нормою встановлений тримісячний строк для звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

При цьому, встановлений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду не поширюється на правовідносини щодо проходження і звільнення з військової служби, в тому числі і щодо розміру виплаченого грошового забезпечення, для яких частиною 5 статті 122 КАС України встановлений місячний строк для звернення до суду.

Безпідставним також є посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до держаних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було воно здійснено роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду відсутні.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Зокрема, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивач належними та допустимими доказами не довів поважність причин пропуску ним строку звернення до суду, тому суд не має правових підстав для задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду.

Тому, позов необхідно залишити без розгляду.

Керуючись частиною 3 статті 123, статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 .

Позов ОСОБА_1 до Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя О.К. Ковальчук