Справа № 640/26567/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Аліменка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби в місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Благода Кепітал» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Благода Кепітал», в якому просив стягнути з відповідача податковий борг з податку на прибуток підприємств у сумі 58856,00 грн з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року прийнято відмову ГУ ДПС у м. Києві від позову, закрито провадження у справі та повернуто ГУ ДПС у м. Києві сплачений судовий збір у сумі 1135,00 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її в частині повернення судового збору в розмірі 50% від сплаченої суми та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн за подання позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ч.1 ст.140 КАС України передбачає присудження всіх витрат із відповідача, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що заявлена позивачем до стягнення сума податку на прибуток була самостійно сплачена товариством.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Приймаючи відмову від позову, закриваючи провадження у справі та повертаючи позивачу 50% сплаченої суми судового збору, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом, податковий борг був погашений відповідачем, що у свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до статті 140 КАС України.

За наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову врегульовані положеннями ст.140 та 142 КАС України.

В силу ч.1 ст.140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Згідно з ч.1 ст.142 КАС України у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, положення ст.140 КАС України в частині стягнення з відповідача судових витрат (в тому числі судового збору) застосовуються виключно у разі, якщо позовні вимоги задоволено відповідачем після подання позовної зави. В іншому випадку, якщо позовні вимоги були задоволені відповідачем до моменту подання позовної заяви, при відмові від позову підлягає поверненню лише 50% судового збору, сплаченого позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що підставою позовних вимог була несплата відповідачем податку на прибуток приватних підприємств самостійно визначеного у деклараціях за 2019 рік та за три квартали 2020 року в сумі 58856,00 грн.

В той же час, до суду першої інстанції відповідачем були подані докази сплати вказаного податку, а саме: копії платіжних доручень від 18.11.2020 №802 на суму 1636,00 грн, від 18.05.2021 №877 на суму 19000,00 грн, від 30.06.2021 №892 на суму 39481,62 грн, відповідно до яких ТОВ «Благода Кепітал» сплачено податок на прибуток за 2019-2020 роки в розмірі 60117,62 грн (а.с.31, 33-34).

Отже, станом на 30.06.2021 відповідачем була сплачена заборгованість з податку на прибуток за 2019 рік та за три квартали 2020 року.

Разом з тим, з даним позовом ГУ ДПС у м.Києві, як відокремлений підрозділ ДПС звернулось до суду першої інстанції 20.09.2021, що підтверджується реєстраційним штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції (а.с.1).

Таким чином, оскільки задоволення позовних вимог в частині сплати заборгованості з податку на прибуток за 2019 рік та за три квартали 2020 року відбулось до моменту подання ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленим підрозділом ДПС позовної заяви, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ч.1 ст.140 КАС України і стягнення з відповідача понесених позивачем витрат зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

При цьому, судом першої інстанції вірно застосовано положення ч.1 ст.142 КАС України та повернуто ГУ ДПС у м.Києві, як відокремленому підрозділу ДПС 50% судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням №4322 від 03.09.2021 (а.с.6).

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №200/6826/20-а, оскільки в наведеній справі Верховним Судом досліджувалось питання застосування положень ст.140 КАС України саме внаслідок задоволення заяви позивача про відмову від позову у зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, що не відповідає обставинам даної справи, коли позовні вимоги задоволені до подання позовної заяви.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 10 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

В.О.Аліменко