Справа № 420/27419/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неналежного розгляду заяви від 12.08.2021 року ОСОБА_1 про нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення та у зв`язку з непроведенням нарахування та виплати грошової допомоги;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву від 12.08.2021 року ОСОБА_1 про нарахування та виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відповідно до чинного законодавства (п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, зі змінами 2148) виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона 12.08.2021 року звернулась до структурного підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, а також із заявою про призначення та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

В подальшому позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику освіти. При цьому грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення позивачу призначено та виплачено не було. За твердженням позивача, їй не було призначено зазначену допомогу у зв`язку із незарахуванням до її спеціального стажу роботи періодів її роботи в дитячому садочку на посаді вихователя в ОСОБА_2 ХХІІ з`їзду КПРС Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, а саме періодів з 03.07.1980 року по 31.12.1980 року, з 01.01.1981 року по 31.12.1982 року та з 01.01.1983 року по 12.08.1983 року.

Ухвалою суду від 14.02.2022 року адміністративну справу №420/27419/21 судом було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

07.04.2022 року від до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що за матеріалами пенсійної справи на момент призначення пенсій ОСОБА_1 , її стаж, що дає право на виплату грошової допомоги, становив лише 29 років із необхідних 30 років. Відповідно до записів трудової книжки позивачка працювала на посаді вихователя дитячого садку в колгоспі ім. XXII з`їзду КПРС Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, однак цей заклад підпорядкований Муравлівській сільській раді та відноситься до позашкільних навчальних закладів і тому відповідно до Постанови КМУ №909 від 04.11.1993 року переліком закладів та посад, що дають право на пенсію за вислугу років, він не передбачений.

Також 17.06.2022 року від зазначеного відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зокрема зазначено, що з 03.08.2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому заява позивача від 12.08.2021 року про призначення їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, яка була подана ОСОБА_1 разом із документами про призначення пенсії, була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, та саме зазначеним суб`єктом владних повноважень зазначена заява розглядалась. Відомостей щодо фактичного розгляду такої заяви у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області немає.

Ухвалою суду від 20.06.2022 року судом було залучено до участі у справі №420/27419/21 в якості співвідповідача Головне управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Встановлено зазначеному відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

08.07.2022 року від Головного управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у інтегрованій комплексній інформаційній системі Пенсійного фонду України в підсистемі «Призначення та виплати пенсій на базі електронної пенсійної справи» міститься інформація що заява ОСОБА_1 від 12.08.2021 за принципом екстериторіальності була передана на розгляд територіальному органу за кодом 22001 - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. А надалі рішення, що прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, було перевірено головним спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. З огляду на зазначене, Головне управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не може бути відповідачем в даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 10.08.2022 року судом було замінено відповідача по справі №420/27419/21 з Головного управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Розпочато розгляд адміністративної справи №420/27419/21 спочатку в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ст. 262 ч. 5 КАС України, без виклику сторін. Встановлено зазначеному відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

12.09.2022 року через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191 (далі - Порядок №1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року (далі - Перелік №909).

Пунктом 4 Порядку №1191 визначено, що страховий стаж для визначення права на призначення грошової допомоги враховується в календарному обчисленні.

При цьому за твердженням відповідача наявність відповідної посади в вищевказаному Переліку №909 є необхідною умовою для виплати грошової допомоги, що передбачена п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №72 від 19.08.2021 року позивачці призначено пенсію за віком згідно Закону №1058-IV з 03.08.2021 року. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 становить 40 років 5 місяці 21 день. При цьому загальна тривалість спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги ОСОБА_1 становить: 28 років 11 місяців 09 днів.

За таких умов, враховуючи відсутність необхідного спеціального стажу у позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зауважує, що підстав для призначення та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій немає.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року судом було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області інформацію та належним чином засвідчені докази на її підтвердження, а саме:

- відомості щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.08.2021 року про призначення та виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а також відомості щодо надання позивачу відповіді за результатами розгляду заяви;

- відомості щодо врахування до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 періодів її роботи в дитячому садочку на посаді вихователя в ОСОБА_2 ХХІІ з`їзду КПРС Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, а саме періодів з 03.07.1980 року по 31.12.1980 року, з 01.01.1981 року по 31.12.1982 року та з 01.01.1983 року по 12.08.1983 року (у разі неврахування таких періодів роботи, зазначити законодавчі підстави);

- детальний розрахунок спеціального стажу роботи позивача, який був врахований пенсійним органом при призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років (із зазначенням конкретних періодів роботи позивача, місця роботи, посади та кількості днів, місяців, років, що були враховані до такого спеціального стажу).

На виконання ухвали суду від 10.10.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було надіслано до суду пенсійну справу позивача та лист від 19.10.2022 року, в якому зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тривалість страхового стажу ОСОБА_1 становить 40 років 5 місяців 21 день. Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 з 03.07.1980 року по 12.08.1983 року, з 06.09.1984 року по 27.11.1987 року працювала на посаді вихователя дитячого садка в колгоспі ім. ХХІІ з`їзду КПРС, який надалі було реорганізовано в КСП «Зоря», ООО «Юг-Агросервіс».

При цьому розділом 1 «Освіта» Переліку встановлено, що в дошкільних навчальних закладах правом на пенсію за вислугу років користуються, зокрема, завідуючі, вихователі, вихователі-методисти, вихователі-керівники. Однак, крім підтвердження посади та закладу, однією із умов для призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є робота в закладах та установах саме державної та комунальної форми власності.

Разом з тим колгоспи це колективні сільськогосподарські підприємства в СРСР, що базувалися на колективній формі власності та створювалися селянами для колективного ведення сільського господарства. Оскільки колгоспи не є державною формою власності, тому підстав для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи у колгоспних садках немає.

Враховуючи викладене, не думку відповідача, у нього відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, періоду роботи ОСОБА_1 на посаді вихователя дитячого садка в колгоспі ім. ХХІІ з`їзду КПРС.

До спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, було враховано лише періоди роботи ОСОБА_1 з 29.08.1983 по 10.08.1984 на посаді вихователя в дитячому садку №3 Файвабадського району Таджицької РСР, з 05.07.1993 по 30.06.2021 вихователем комунального закладу дошкільної освіти комбінованого типу ясла-садок №31, який згідно з довідкою Комунального закладу дошкільної освіти комбінованого типу ясла-садок №31 від 03.08.2021 №33 є комунальною власністю. Спеціальний стаж становить 29 років 9 днів.

Із-за відсутності у позивача 30 років спеціального страхового стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності право на встановлення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у ОСОБА_1 відсутнє.

Ухвалою суду від 15.02.2022 року та 10.10.2022 року провадження у справі було зупинено та в подальшому поновлено відповідно 20.06.2022 року та 14.11.2022 року.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

12.08.2021 року ОСОБА_1 звернулась до структурного підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, а також із заявою про призначення та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Водночас заяви ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності (відповідно до п.п. 4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1) була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №72 від 19.08.2021 року позивачу було призначено пенсію за віком згідно Закону №1058-IV з 03.08.2021 року. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 становить 40 років 5 місяці 21 день.

При цьому, як зазначає позивач у адміністративному позові та чого не було спростовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення призначено та виплачено не було.

За твердженням відповідача, ОСОБА_1 не було призначено допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у зв`язку із не зарахуванням до її спеціального стажу роботи періодів її роботи в дитячому садочку на посаді вихователя в Колгоспі Ім. ХХІІ з`їзду КПРС Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, а саме періодів з 03.07.1980 року по 31.12.1980 року, з 01.01.1981 року по 31.12.1982 року та з 01.01.1983 року по 12.08.1983 року.

При цьому, як зазначив відповідач у листі від 19.10.2022 року, направленого на запит суду, до спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій були враховані лише періоди роботи ОСОБА_1 з 29.08.1983 року по 10.08.1984 року на посаді вихователя в дитячому садку №3 Файвабадського району Таджицької РСР, з 05.07.1993 року по 30.06.2021 року вихователем комунального закладу дошкільної освіти комбінованого типу ясла-садок №31, який згідно з довідкою Комунального закладу дошкільної освіти комбінованого типу ясла садок №31 від 03.08.2021 №33 є комунальною власністю. При цьому спеціальний стаж становить 29 років 9 днів.

Не погоджуючись із зазначеною бездіяльністю пенсійного органу та вважаючи її протиправною, позивач звернулась за захистом своїх прав та інтересів до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзиви відповідачів, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст.44 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті першої Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах, державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" - статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191).

Вказаний Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV.

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.

Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-ІV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Не заперечуючи факту досягнення позивачем на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV, а також не заперечуючи того, що позивач на день досягнення пенсійного віку працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1058-ІV, відповідач вказує на те, що спеціальний стаж ОСОБА_1 становить 29 років 9 днів. Водночас для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій необхідно 30 років спеціального страхового стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності.

При цьому до спеціального стажу роботи позивача не було враховано періодів її роботи в дитячому садочку на посаді вихователя в Колгоспі Ім. ХХІІ з`їзду КПРС Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, а саме періодів з 03.07.1980 року по 31.12.1980 року, з 01.01.1981 року по 31.12.1982 року та з 01.01.1983 року по 12.08.1983 року, оскільки, на думку відповідача, колгоспи не є державною формою власності, тому підстав для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи у колгоспних дитячих садках немає.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Статтею 10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року №2145-VIII передбачено, що невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема, дошкільна освіта.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про дошкільну освіту» від 11.07.2001 року

№2628-III систему дошкільної освіти становлять заклади дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності; наукові і методичні установи; органи управління освітою; освіта та виховання в сім`ї.

До стажу роботи зараховується період роботи на відповідних посадах у відповідних закладах згідно із Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (із внесеними змінами) (далі- Перелік).

До вказаного Переліку №909, зокрема, входять посади вчителів, вихователів загальноосвітніх навчальних закладів та вихователі дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, відповідно до статей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28.06.1974 року (що діяв на час роботи позивача у вказані періоди на посаді вихователя в Колгоспі Ім. ХХІІ з`їзду КПРС Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області) з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють.

Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

Таким чином, в періоди роботи позивача з 03.07.1980 року по 12.08.1983 визнавалось дві форми власності: соціалістична та особиста. Колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої.

Відповідно до статті 10 Конституції УРСР від 20.04.1978 року основу економічної системи України становила соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.

Стаття 11 Конституції УРСР визначала, що у виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

Враховуючи те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої, вказаний період роботи позивача прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2019 року у справі № 466/2943/17, що у силу пункту 5 частини другої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що стаж роботи ОСОБА_1 в дитячому садочку на посаді вихователя в Колгоспі Ім. ХХІІ з`їзду КПРС Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, а саме у періоди з 03.07.1980 року по 31.12.1980 року, з 01.01.1981 року по 31.12.1982 року та з 01.01.1983 року по 12.08.1983 року безпідставно не зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

При цьому суд зауважує, що належним способом захисту прав та інтересів позивача в даному випадку буде саме визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не призначення та не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком.

Згідно п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (ч.4 ст.245 КАС України).

Разом з тим, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

За таких обставин суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 року по справі №540/5533/21.

У задоволенні іншої частини позовної вимоги зобов`язального характеру слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 та пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08 липня 2011 року №3674-VI (далі ЗУ №3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону №3674-VI судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Підпунктом 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 ст. 6 Закону №3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік від 15.12.2020 року №1082-IX, з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб на місяць у розмірі 2 270,00 гривень.

Відповідно до правової позиції Колегії Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 14.03.2017 року у справі №21-3944а16 вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати не чинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд зазначає, що заявлені вимоги позивача про зобов`язання пенсійного органу є похідними від вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області .

Тому зазначені вимоги позивача розцінюються судом як одна вимога немайнового характеру, за яку необхідно було сплатити судовий збір в загальній сумі 908,00 грн.

Водночас позивачем до позовної заяви були додано дві квитанції про сплату судового збору за подання адміністративного позову №64 від 02.11.2021 року на суму 908,00 грн. та №15 від 02.02.2022 року на суму 992,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого нею судового збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, а саме у розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №64 від 02.11.2021 року (сплаченого як за одну вимогу немайнового характеру), оскільки саме його бездіяльністю були порушенні права та інтереси позивача.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, встановлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем при поданні адміністративного позову у справі №420/27419/21 було надмірно сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., суд доходить висновку про необхідність повернення ОСОБА_1 надміру сплачений судовий збір у зазначеній сумі відповідно до квитанції №15 від 02.02.2022 року.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вулиця Герцена, будинок 10) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не призначення та не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 908,00 грн.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. відповідно до квитанції №15 від 02.02.2022 року за подання адміністративного позову у справі №420/27419/21.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький