Справа № 420/3356/22
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3356/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у листі від 27.01.2022 року № 1971-854/М-02/8-1500/22 у зарахуванні для обчислення стажу періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05 2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк Донелектроавтотранс при обчислення пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк Донелектроавтотранс для обчислення пенсії з дати її призначення;

звернути постанову до негайного виконання в межах одного місяця.

Обґрунтування позовних вимог

Позов мотивований тим, що відповідач листом від 27.01.2022 № 1971-854/М-02/8-1500/22 відмовив позивачу у зарахуванні до стажу для обчислення пенсії періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс».

Так, позивач зазначив, що судовим рішенням по справі №420/5212/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, починаючи з 01.01.2021 року.

23.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виконання рішення суду по справі №420/5212/21.

Відповідач листом від 07.10.2021 року повідомив про виконання рішень суду та надав копію рішення №63 від 14.07.2021 про перерахунок пенсії, де страховий стаж становить 30 років 10 місяців та 23 дні.

У зв`язку із тим, що за записами трудової книжки страховий стаж позивача є більшим, ніж зазначив відповідач, 12.01.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію, періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс».

Проте, відповідач листом від 27.01.2022 відмовив у зарахуванні до стажу періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року, посилаючись на те, що судовими рішеннями по справі №420/5212/21 не було зобов`язано Головне управління провадити розрахунок пенсії з урахуванням періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс», розрахунок страхового стажу проведений за нормами статті 24 Закону.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу для обчислення пенсії періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як зазначає позивач, на підтвердження періоду роботи відповідачу надавались оригінал трудової книжки серії НОМЕР_1 , з якої вбачається, що в період з 27.07.1998 року по 17.05.2019 року позивачка дійно працювала водієм трамваю в Донецькому трамвайно-тролейбусному депо, яке було перейменоване КП ДОНЕЦЬКЕЛЕКТРОАВТОТРАНС (записи №№ 20-30), та довідка від 22.07.2020 № 03/852 про підтвердження періоду роботи. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи та період роботи, є трудова книжка, оригінал, якої надавався відповідачу для призначення пенсії, а тому зменшення загального трудового стажу роботи з невідомих причин, на переконання позивача, є порушенням її конституційного права на соціальний захист.

Процесуальний рух справи

Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року адміністративний позов було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України.

17 лютого 2022 року представником позивача через канцелярію суду подано заяву, зареєстровану за вхід. № 10045/22, про усунення недоліків позову, до якої додано квитанцію №ПН2029 від 17 лютого 2022 року про сплату судового збору у розмірі 992, 40 грн.

Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

Також ухвалою від 22 лютого 2022 року суд витребував від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) для долучення до матеріалів справи.

25 березня 2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області через канцелярію суду надійшов відзив та позовну заяву (а.с. 58-60).

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Як зазначає відповідач, на виконання судового рішення у справі №420/5212/21 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2021 року при страховому стажі 30 років 10 місяців (стаж враховано по 31.12.2020), середньомісячній заробітній платі 13851,47 грн., визначеній за період з 01.07.2000 по 31.12.2020 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір становить 4270,82 грн.

Згідно ст. 24 Закону, який набрав чинність з 01.01.2004, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж після 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а саме Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідач вказує, що оскільки судовим рішенням по справі №420/5212/21 не зобов`язано Головне управління провадити розрахунок пенсії позивача з урахуванням періоду роботи з 01.11.2014 по 17.05.2019 в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «ДОНЕЦЬКЕЛЕКТРОАВТОТРАНС», то розрахунок страхового стажу проведений за нормами статті 24 Закону.

З цих підстав, на переконання відповідача, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є законними та обґрунтованими.

28 березня 2022 року представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 61-62).

У відповіді на відзив позивач посилається на те, що при зверненні до органів Пенсійного фонду України ОСОБА_1 надала всі необхідні документи для призначення пенсії, про недоліки яких чи посилання на їх відсутність у рішенні від 26.02.2021 р. №07 не було зазначено. Тому подальші посилання відповідача на неможливість врахування у страховий стаж періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «ДОНЕЦЬКЕЛЕКТРОАВТОТРАНС», у зв`язку з тим, що відсутні відомості у системі персоніфікованого обліку, на переконання позивача, є безпідставними, оскільки вини ОСОБА_1 у цьому немає, такі відомості відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» подаються підприємствами, установами, організаціями, які виплачуються заробітну плату, грошове забезпечення.

Що стосується посилання відповідача на рішення суду по справі № 420/5212/21, то позивач зауважив, що предметом розгляду у тій справи було питання щодо скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області «Про відмову у призначенні пенсії» від 26.02.2021 р. №07, яким не відмовлялось у зарахуванні спірного періоду роботи і це питання не було предметом розгляду у цій справі.

21 квітня 2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшов лист, яким повідомлено про те, що надати копії документів з електронної пенсійної справи №63 ОСОБА_1 немає можливості у зв`язку з тим, що заявниця не зверталась до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області за призначенням пенсії з наданням оригіналів документів. Документи були надані через підсистему портал-звернення де документи в електронному вигляді завантажуються заявником особисто. У зв`язку з оголошенням дії воєнного стану в Україні доступ до електронних файлів, які зберігаються в електронній пенсійній справі заблоковано.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

З урахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міськелектротранспорту.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26 лютого 2021 року №07 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії як водію міського пасажирського транспорту, оскільки спеціальний стаж роботи складає менше 10 років (а.с. 21-23).

Підстави відмови:

- до спеціального стажу роботи не враховано довідку №03/852 від 22.07.2020 р., оскільки Комунальне підприємство Донецькелектроавтотранс знаходиться на території непідконтрольній українській владі;

- спеціальний стаж роботи розраховано за даними Державного реєстру застрахованих осіб за кодом 30301331 (водії міського пасажирського транспорту). Спеціальний стаж склав 6 років 5 місяців при загальному стажі роботи 30 років 10 місяців;

- до спеціального стажу роботи не враховано період роботи з 07.06.2019 по 31.12.2020 рр. на посаді водія трамваю у КУ «Одесміськелектротранс», оскільки не надано довідку про спеціальний стаж роботи.

Позивачем оскаржено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26 лютого 2021 року №07 у судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року по справі №420/5212/21, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області «Про відмову у призначенні пенсії» від 26.02.2021 р. №07. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, починаючи з 01.01.2021 року. Зобов`язано Пенсійний фонд України виплатити пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, починаючи з 01.01.2021 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року скасоване в частині зобов`язання Пенсійний фонд України виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, починаючи з 01.01.2021 року. Ухвалено у вказаній частині нове судове рішення, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, починаючи з 01.01.2021 року.

Отже, судовим рішенням по справі №420/5212/21 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області «Про відмову у призначенні пенсії» від 26.02.2021 р. №07, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, починаючи з 01.01.2021 року.

23 вересня 2021 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, у якій просив повідомити про результат виконання судового рішення по справі №420/5212/21 (а.с. 24-25).

У відповідь на вказане звернення, листом від 07 жовтня 2021 року вих. №18414-18913/М-02/8-1500/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено позивачу про те, що на виконання судового рішення по справі № 420/5212/21 їй призначена пенсія за віком відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01.01.2021 при страховому стажі 30 років 10 місяців (стаж враховано по 31.12.2020), середньомісячній заробітній платі 13851,47 грн., визначеній за період з 01.07.2000 по 31.12.2020 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір становить 4270,82 грн. (а.с. 36).

Додатком до вказаної відповіді позивачу надіслано роздрукований з електронної пенсійної справи протокол про перерахунок пенсії від 14.07.2021 року (а.с. 37).

Згідно вказаного протоколу, за наслідками прийнятого рішення про перерахунок №63 від 14.07.2021 року, ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 01.01.2021 року, з розрахунку страхового стажу:

Страховий стаж (повний): 30 років 10 місяців 23 дні, з яких

Страховий стаж до 01.04.2004: 18 років 6 місяців 23 дні;

Страховий стаж після 01.04.2004: 12 років 4 місяці 0 днів;

Стаж водія міського пасажирського транспорту: 16 років 8 місяців 9 днів.

12 січня 2022 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, у якій зазначила, що всупереч рішенню №63 від 14.07.2021 року, де визначено страховий стаж 30 років 10 місяців 23 дні, за записами трудової книжки НОМЕР_1 цей стаж є більшим (а.с. 38).

З цих підстав позивач просив включити до розрахунку пенсійного стажу період роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації міста Донецька «Донелектроавтотранс».

Листом від 27 січня 2022 року вих. №1971-854/М-02/8-1500/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало позивачу відповідь, у якій повідомило, що оскільки судовим рішенням по справі №420/5212/21 не зобов`язано Головне управління управління провадити розрахунок пенсії з урахуванням періоду роботи з 01.11.2014 по 17.05.2019 в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк Донелектроавтотранс, розрахунок страхового стажу проведений за нормами статті 24 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 39-40).

Вважаючи протиправною відмову відповідача по зарахуванню до стажу, що враховується для призначення пенсії, періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс», позивачка звернулась до суду з даним позовом.

При цьому, у позові та відповіді на відзив позивачем наголошено, що питання зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс» не було предметом розгляду по справі № 420/5212/21, оскільки відповідач у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 26 лютого 2021 року за № 07 не відмовляв у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс».

Суд погоджується з позивачем стосовно того, що предмет спору у справі №420/5212/21 та у даній справі №420/3356/22 є різними, оскільки у справі № 420/5212/21 предметом спору була правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії від 26 лютого 2021 року №07, яким відповідач не відмовляв позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс».

Отже, спірні правовідносини між сторонами виникли навколо питання щодо наявності підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Однак, суд вважає, що підстави для застосування положень п.4 ч.1 ст.238 КАС України відсутні, а позовні вимоги підлягають розгляду по суті.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначає стаття 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.01.2021 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі 30 років 10 місяців, з яких:

Страховий стаж до 01.04.2004: 18 років 6 місяців 23 дні;

Страховий стаж після 01.04.2004: 12 років 4 місяці 0 днів;

Стаж водія міського пасажирського транспорту: 16 років 8 місяців 9 днів.

До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, яка визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, - до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абзацу 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку № 637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається зі змісту рішення від 26 лютого 2021 року № 07 (а.с. 21-23), за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 № 1417 від 19.02.2021 року щодо призначення пенсії на пільгових умовах та наданих документів (паспорт, ідентифікаційний номер, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, трудова книжка, довідка про стаж) в призначенні пенсії їй, як водію міського пасажирського транспорту, відмовлено. Підстави відмови:

- до спеціального стажу роботи не враховано довідку №03/852 від 22.07.2020 р., оскільки Комунальне підприємство Донецькелектроавтотранс знаходиться на території непідконтрольній українській владі;

- спеціальний стаж роботи розраховано за даними Державного реєстру застрахованих осіб за кодом 30301331 (водії міського пасажирського транспорту). Спеціальний стаж склав 6 років 5 місяців при загальному стажі роботи 30 років 10 місяців;

- до спеціального стажу роботи не враховано період роботи з 07.06.2019 по 31.12.2020 рр. на посаді водія трамваю у КУ «Одесміськелектротранс», оскільки не надано довідку про спеціальний стаж роботи.

Однак, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року по справі №420/5212/21, яке набрало законної сили 21 вересня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області «Про відмову у призначенні пенсії» від 26.02.2021 р. №07.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи, - трудову книжку.

У трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 13-19), дата заповнення 02 січня 1985 року, виданій на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні такі записи (за період, що охоплює спірний):

27.07.1998 прийнята водієм трамвая 3-го класу в трамвайне депо №4 Донецького трамвайно-тролейбусного управління;

19.04.2001 присвоєний 2-й клас кваліфікації водія трамвайного депо №4;

06.06.2003 Донецьке трамвайно-тролейбусне управління перейменоване в комунальне підприємство «Донелектроавтотранс», яке у подальшому перейменоване у комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донелектроавтотранс»;

15.11.2008 - присвоєний 1-й клас кваліфікації водія трамвая;

01.04.2010 переведена водієм-наставником 1-го класу трамвайного депо №4;

18.01.2013 переведена водієм трамвая (наставником) 1-го класу трамвайного депо №4;

18.02.2014 - переведена водієм трамвая (наставником) 1-го класу трамвайного депо №4;

17.05.2019 звільнена за власним бажанням.

Дослідивши записи у трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 13-19), дата заповнення 02 січня 1985 року, суд дійшов висновку, що записами у трудовій книжці позивача підтверджується стаж роботи у спірний період з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року на посаді водія трамвая.

Також на підтвердження страхового стажу, зокрема за період з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року, позивачем подано до органів ПФУ Довідку КП «Донелектроавтотранс» №03/852 від 22.07.2020 року (а.с. 20).

Згідно цієї довідки, ОСОБА_1 працювала:

в Донецькому трамвайно - тролейбусному управлінні: з 13.04.1992 р. (наказ № 605-л від 06.04.1992 р.) по 16.02.1993 р. (наказ № 324-л від 17.02.1993 г. про звільнення);

Водієм трамваю (міського пасажирського) з 16.09.1992 р. (наказ № 1738-л від 15.09.1992 р.) по 36.02.1993 р. (наказ № 324-л від 17.02.1993 р.);

У КП адміністрації м. Донецька «Донелектроавтотранс» працювала з 27.07.1998 р. (наказ № 2292-л від 22.07.1998 р.) по 17.05.2019 р. (наказ № 323-л від 17.05.2019 р.);

Водієм трамваю (міського пасажирського) з повним робочим днем працювала у періоди:

- з 27.07.1998 р. (наказ № 2292-л від 22.07.1998 р.) по 04.07.2009 р. (наказ № 1230-л від 30.06.2009 г.);

- з 26.07.2009 р. (наказ № 1400-л від 26.07.2009 р.) по 05.08.2009 р. (наказ № 1450-л від 03.08.2009 р.);

- з 31.08.2009 р. (наказ № 1450-л від 03.08.2009 р.) по 26.11.2009 р. (наказ № 2345-л від 27.11.2009 р.);

- з 06.12.2009 р. (наказ № 2345-л від 27.11.2009 р.) по 14.12.2009 р. (наказ № 2470-л від 16.12.2009 р.);

- з 26.12.2009 р. (наказ № 2470-л від 16.12.2009 р.) по 31.01.2010 р. (наказ № 112-л від 26.01.2010 р.);

- з 18.02.2014 р. (наказ № 140-л від 17.02.2014 р.) по 17.05.2019 р. (наказ № 323-л від 17.05.2019 р.).

Відповідач не врахував Довідку №03/852 від 22.07.2020 р., оскільки Комунальне підприємство Донецькелектроавтотранс знаходиться на території непідконтрольній українській владі, що стало підставою прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії від 26.02.2021 р. №07.

Однак, як вже було неодноразово зазначено, рішенням суду по справі №420/5212/21, яке набрало законної сили 21 вересня 2021 року, вказане рішення відповідача скасоване. Апеляційний суду погодився з висновком суду першої інстанції дійшов про те, що неврахування довідки КП «Донелектроавтотранс» від 22.07.2020р. №03/852 про підтвердження спеціального стажу 16 р.11 м. 28 дн. на посаді водія трамвая з тих підстав, що вона видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Судами враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22.04.2021 року у справі №812/782/17 та від 31.03.2021 року у справі №0440/6809/18, стосовно обґрунтованості врахування довідок, які видані на тимчасово окупованій території, та стосовно того, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

На підстави викладеного, суд зазначає, що оскільки рішення від 26.02.2021 р. №07 скасовано рішенням суду по справі №420/5212/21, яке набрало законної сили 21 вересня 2021 року, то Довідка №03/852 від 22.07.2020 року, є такою, що підтверджує стаж роботи позивача на посаді водія трамвая, у тому числі у спірний період з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин суд відхиляє посилання відповідача про відсутність підстав для врахування при розрахунку пенсії періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в КП «Донелектроавтотранс» (пойменованого у Комунальне підприємство адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс»).

Суд погоджується із доводами позивача стовного того, що при зверненні до органів Пенсійного фонду України ОСОБА_1 надала всі необхідні документи для призначення пенсії, про недоліки яких чи посилання на їх відсутність (з урахуванням судового рішення по по справі №4205212/21) у рішенні від 26.02.2021 р. №07 не було зазначено. Тому подальші посилання відповідача на неможливість врахування у страховий стаж періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року.

Порядок №637 також визначає правила підтвердження трудового стажу:

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності) (п. 23).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів (п. 24).

У тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками (п. 25).

Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку (п. 26).

У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця (п. 27).

Відповідно до ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №672/914/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №127/1849/17, від 31 березня 2020 року у справі №127/16245/17.

З урахуванням викладеного, надавши оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем безпідставно незараховано позивачу до стажу спірний період роботи, оскільки цей стаж підтверджується доказами, що досліджувались судом.

За встановлених вище обставин справи та нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на розрахунок пенсії з урахуванням періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в КП «Донелектроавтотранс» (пойменованого у Комунальне підприємство адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс»), відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , дата заповнення 02 січня 1985 року та згідно Довідки 03/852 від 22.07.2020 року.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, викладеної у листі від 27.01.2022 року № 1971-854/М-02/8-1500/22, у зарахуванні для обчислення стажу періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в КП «Донелектроавтотранс» (пойменованого у Комунальне підприємство адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс») при обчислення пенсії ОСОБА_1 .

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в КП «Донелектроавтотранс» (пойменованого у Комунальне підприємство адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс»).

На підставі викладеного, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 992,40 грн., де 992,40 грн. - ставка судового збору сплачена позивачем за звернення до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-78, 90, 139, 242-246, 255-258, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, викладеної у листі від 27.01.2022 року № 1971-854/М-02/8-1500/22, у зарахуванні ОСОБА_1 при обчислення стажу для призначення пенсії періоду роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві «Донелектроавтотранс» (пойменованому у Комунальне підприємство адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс»).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.11.2014 року по 17.05.2019 року в Комунальному підприємстві «Донелектроавтотранс» (пойменованому у Комунальне підприємство адміністрації м. Донецьк «Донелектроавтотранс») для обчислення пенсії з дати її призначення.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ).

Суддя О.В. Глуханчук