Справа № 760/178/21
Суддя: Ішуніна Л. М.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/178/21 2-а/760/647/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю:

секретаря судового засідання Хліменкової А. Л.,

представника позивача Кухарчук А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування протоколу та постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просить визнати протиправними та скасувати протокол про порушення митних правил від 15 грудня 2020 року № 1916/10000/20, постанову про порушення митних правил від 24 грудня 2020 року № 1916/10000/20 та закрити справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 ..

Свої вимоги мотивує тим, що 15 грудня 2020 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування №1 (у м. Києві) управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Київської митниці Держмитслужби, ОСОБА_2, було складено протокол про порушення митних правил №1916/10000/20, за результатами розгляду якого 24 грудня 2020 року Київською митницею Державної митної служби України щодо неї, як директора Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ВІНМЕД», винесено востанову про порушення митних правил №1916/10000/20, якою визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 607 698,18 грн.

Позивач зазначає, що оскаржувані протокол та постанова підлягають скасуванню, оскільки винесені із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, під час їх складення було допущено необ`єктивність та неповнота дослідження обставин справи, а висновки, які містяться в них не відповідають фактичним обставинам, що є підставою для їх скасування. Позивач наголошує, що у даній ситуації відповідач усупереч всім розумним принципам та правилам, розпочав дії щодо фактичного переслідування ТОВ «ВІНМЕД» з метою знайти будь-яке порушення для притягнення його до відповідальності за надуманих протиправних обставин. Крім того, позивач зазначила, що не отримала жодної повістки, оформленої у відповідності до вимог статті 509 МК України. Також, зазначає про відсутність повноважень у особи, яка ініціювала процедуру притягнення її до відповідальності за порушення митних правил, оскільки відносно ОСОБА_2 у Шевченківському районному суді міста Києва перебуває в провадженні кримінальна справа №761/302/19 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. Також вказує, що на момент складання протоколу і постанови позивач не є керівником ТОВ «Вінмед», оскільки з 15 липня 2018 року не обіймає вказану посаду. Серед іншого, зауважує про строки накладення адміністративних стягнень.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду від 12 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом.

Відповідно до статей 162, 163 КАС України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а позивачу - для надання відповіді на відзив.

19 лютого 2021 року представником відповідача Келеберденком В. В. подано до суду відзив, в якому останній просить відмовити в задоволені позову. В обґрунтування зазначає, що протокол про порушення митних правил не є нормативно-правовим чи індивідуальним актом, який може бути оскаржений в порядку адміністративного судочинства, оскільки він є частиною провадження у справі про порушення митних правил, а крім того ще й доказом в справі про порушення митних правил. Також вказує, що на даний час немає жодного міжнародного договору, згода на обов`язковість якого була б надана ВРУ, і який би передбачав обов`язковість актів іноземних держав (можливість беззаперечного визнання актів іноземних держав щодо відповідності вимог медичних виробів) без проведення національних процедур виконання вимог національного законодавства. Крім того, на момент митного оформлення ТОВ «Вінмед» не надано сертифікату про відповідність українського органу про визнання результатів оцінки відповідності, проведеної іноземним акредитованим органом, а тому при митному оформленні ставка податку у розмірі 7 % не підлягала застосуванню. Щодо строків накладення адміністративного стягнення останній зазнаає, що 09 липня 2020 року до відповідача надійшов лист Державного підприємства «Український медичний центр сертифікації», яким було повідомлено, що сертифікат про відповідність № UA.TR.039.76 видавався 03 серпня 2018 року, тобто оцінка відповідності переміщуваних виробів була проведена після митного оформлення за МД № UA100110/2018/316335 від 13 червня 2018 року, тобто датою виявлення правопорушення є 09 липня 2020 року, а останній день накладення адміністративного стягнення - 09 січня 2021 року. З огляду на викладене, позивачем ввезено на митну територію України товар - «концентратори кисневі медичні, модель «New Life Intensity 10» у кількості 18 шт., які містять неправдиві відомості щодо відповідності вимогам Технічного регламенту медичних виробів та введення виробу в обіг, що призвело до неправомірного звільнення від сплати митних платежів у повному обсязі та свідчить про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Відповідач також зазначає про необґрунтованість доводів позивача щодо наявності кримінального провадження відносно ОСОБА_2 , оскільки останнього не було відсторонено від посади.

02 березня 2021 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що відзив, поданий відповідачем не відповідає вимогам КАС України, зокрема, строк на подання відзиву сплив 16 лютого 2021 року (включно), однак відзив не містить, клопотання про поновлення строків на його подання, не виконано вимоги щодо надання належних доказів надсилання відзиву та доданих до нього доказів іншим учасникам справи, а також відзив підписаний представником відповідача, на підтвердження повноважень якого додана довіреність, при цьому наявність тільки довіреності, де прямо не зазначено про представництво в адміністративних справах не підтверджує, що особа може діяти в порядку самопредставництва і здійснювати представництво органів державної влади - відповідача, тому він має бути залишений без розгляду. Також вказує, що митним органом було порушено процедуру складання протоколу та постанови, оскільки їм мали передувати, в тому числі, належно проведена перевірка та належно оформлені її результати, належне повідомлення осіб та збирання доказів у встановленому МК України порядку, зокрема листування між відповідачем та ДП «УМЦС» не є доказом та отримане неправомірно, оскільки не надано доказів надсилання вимоги про витребування документів.

Разом з відповіддю на відзив було подано до суду клопотання про розгляд справи у присутності позивача, яке ухвалою суду від 14 квітня 2021 року було задоволено, змінено порядок розгляду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17 червня 2021 року в судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про поновлення строку для подачі відзиву у зв`язку з запровадженням на території України карантину через запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби, яке ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено.

Крім того, частиною третьою статті 55 КАС України визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до частини другої статті 57 КАС України у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 59 КАС України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини другої статті 501 МК України представник митного органу здійснює свої повноваження в суді на підставі належно оформленої довіреності, виданої митним органом.

Таким чином, з огляду на те, що при прийнятті справи до розгляду судом було визначено дану справу як таку, що є «незначної складності», представництво у даній справі може здійснюватись фізичною особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, та діє, зокрема, на підставі довіреності.

З огляду на викладене, відзив відповідача приймається судом.

Представник позивача Кухарчук А. Ю. в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі з підстав, викладених у ньому та відповіді на відзив, просила позов задовольнити.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки не повідомив.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача.

Суд, вислухавши представника позивача Кухарчук А. Ю., повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом установлено, що на підставі митної декларації типу IM40ДЕ № 100110/2018/316335 від 13 червня 2018 року, ТОВ «ВІНМЕД» здійснено розмитнення та ввезення на територію України виробів медичного призначення, апаратура для кисневої терапії - концентратор кисневий медичний модель NewLife Intensity 10 у кількості 18 шт., виробник CAIRE Inc., країна виробник - США. Загальна вага брутто 580 кг, нетто 473,4 кг, одержувачем якого виступало ТОВ «ВІНМЕД», вартість згідно інвойсу становить 50 670 євро.

15 грудня 2020 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування №1 (у м. Києві) управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Київської митниці Держмитслужби Данильченком Д. К. було складено протокол про порушення митних правил № 1916/10000/20, за результатами розгляду якого 24 грудня 2020 року митницею відносно колишнього директора ТОВ «ВІНМЕД» ОСОБА_1 винесено постанову про порушення митних правил, якою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 607 698,18 грн.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернулась до суду з указаним позовом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, згідно з частиною першою статті 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами статті 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил посадова особа зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, підставою для винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил стала відсутність у декларанта українських сертифікатів на відповідність кисневих концентраторів вимогам технічного регламенту.

Відповідно до пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 7 відсотків по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України медичних виробів, які відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.

Для застосування 7 % ставки податку на додану вартість (стаття 193 Податкового кодексу України), є неухильне дотримання вимог Технічних регламентів покладених на уповноваженого представника, оскільки з моменту перетину митної території України, медичні вироби стають об`єктом ринкового нагляду.

З матеріалів справ вбачається, що разом із митною декларацією позивачем до митниці були надані наступні документи: зовнішньоекономічний договір № 001 від 01 липня 2017 року, укладений між ТОВ «Вінмед» та команією UAB «Alok», інвойс 24 квітня 2018 року № 012; CMR від 05 червня 2018 року б/н; Декларація про відповідність, яка не відповідає технічному регламенту на медичні вироби від 08 червня 2018 № UA.TR.753.D.38537628/MD-05/DEC; фото маркування.

На підтвердження відповідності товарів вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою КМУ № 753 від 02 жовтня 2013 року, подана Декларація про відповідність від 08 червня 2018 року, яка складена під цілковиту відповідальність уповноваженого представника, але доручення від виробника CAIRE Inc. (США) на уповноваженого представника не надано.

Однак, позивач під час розгляду справи на підтвердження відповідності кисневих концентраторів вимогам технічному регламенту, надала наступні документи: сертифікат ЄС схвалення повної системи забезпечення якості Додатку 2, за винятком розділу 4 Директиви № 93/42ЕЕС про медичні вироби (щодо медичних виробів) для виробів 3, виданий компанією GMED від 30 серпня 2017 року, дата набрання чинності з 01 серпня 2017 року до 31 серпня 2020 року; сертифікат ЄС схвалення повної системи забезпечення якості Додатку 2, за винятком розділу 4 Директиви № 93/42ЕЕС про медичні вироби (щодо медичних виробів) для виробів 3, виданий компанією GMED від 27 березня 2019 року дата набрання чинності з 27 березня 2019 року до 31 серпня 2020 року; сертифікат ЄС схвалення повної системи забезпечення якості Додатку 2, за винятком розділу 4 Директиви № 93/42ЕЕС про медичні вироби (щодо медичних виробів) для виробів 3, виданий компанією GMED 27 квітня 2020 року, дата набрання чинності 27 квітня 2020 року по 26 травня 2024 року.

Відповідно до частин першої статті 45 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, результати оцінки відповідності вимогам технічних регламентів, проведеної в іншій державі, приймаються і визнаються в Україні, якщо застосовані в цій державі процедури оцінки відповідності (навіть якщо вони відрізняються від українських процедур) забезпечують такий самий рівень відповідності вимогам відповідних технічних регламентів, як і українські процедури оцінки відповідності.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність потреби проведення оцінки відповідності за національними стандартами та технічними регламентами, а необхідним є документ - гарантія особи виробника чи уповноваженої виробником особи, що такі вироби відповідають національним стандартам.

Отже, позивачем доведено, що на момент митного оформлення у ТОВ «Віндмед» були наявні відповідні документи.

Крім того, згідно зі статтею 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно зі статтею 485 МК України, необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, та наявність прямого умислу, що, в свою чергу, відповідачем не доведено і судом під час розгляду справи не встановлено.

Частинами першою-другою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Однак, відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та доказів правомірності прийняття оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил,суду надано не було.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову про порушення митних правил № 1916/10000/20 від 24 грудня 2020 року у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправним та скасування протоколу про порушення митних правил № 1916/10000/20 від 15 грудня 2020 року, то вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положеннями частини першої статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та останній є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 липня 2020 року у справі № 420/647/19 (провадження № К/9901/32880/19) викладено правову позицію за змістом якої сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень КУпАП, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його протиправним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Подібна правова позиція висловлювалась Верховним Судом неодноразово (наприклад, аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 березня 2019 року у справі № 199/7360/17 (2-а/199/252/17).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 283 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування протоколу про порушення митних правил.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 456, 467, 485, 489 Митного кодексу України, 495, 5-7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-247, 250, 256, 262, 283, 286, 293, 295 КАС України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про порушення митних правил від 24 грудня 2020 року № 1916/10000/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного Кодексу України.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 485 Митного Кодексу України закрити.

У частині вимог про визнання протиправним та скасування протоколу про порушення митних правил № 1916/10000/20 від 15 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Київська митниця Дежмитслужби, , місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8-А.

Суддя Л. М. Ішуніна