Справа № 420/10632/22
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» (Столічне шосе, 98, м. Київ, 03045) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» до Одеської митниці, в якому позивач просить: визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про корегування митної вартості товарів: №UА500020/2022/000117/2 від 04.02.2022 року, картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/000143 від 04.02.2022 року.

Представник позивача зазначив, що між ТОВ «МПК ТАЕРС» та QINGDAO SHIYING INTELLIGENT TECHNOLOGY CO., LTD (Китайська Народна Республіка) укладено контракт №BW05SMP19 від 12.03.2019, відповідно до якого останній зобов`язується поставити на користь ТОВ «МПК ТАЕРС» товар сталеві металеві диски.

Вiдповiдно до вказаних умов контракту позивачем отримано від контрагента товар та з метою здійснення митного оформлення подано митну декларацію від 02.02.2022 №UA500020/2022/003563.

Однак відповідачем 04.02.2022 прийняті картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/000143 та рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000117/2/

Представник позивача вважає вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару зазначено, що подані документи містять розбіжності, у зв`язку з чим визначена декларантом митна вартість товару не підтверджена, а саме: 1) у супровідних документах зазначено номер коносаменту, якого ще не існувало; 2) не надано документів, що підтверджують вартість фракту та транспортні витрати; 3) не зазначено періоду дії комерційної пропозиції, ціни вказані на умовах поставки FOB; 4) зазначено різні умови поставки товару у прайс-листі та поданій митній декларації; 5) не надано інформації про вартість упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що зі змісту митної декларації країни відправлення, пакувального листа, інвойсу, поданих разом з митною декларцією, вбачається, що товар, його вага та кiлькiсть, номери контейнерів співпадають, тобто оцінюваний товар можливо ідентифікувати з вiдповiдною поставкою, а підстави для сумніву у достовірності числових значень складових митної вартості товару відсутні.

Вiдповiдно до ст. 134 Кодексу торговельного мореплавства України, коносамент є документом, який підтверджує зміст та укладання договору морського перевезення.

Номер бронювання місця на судні (букінг) вказаний безпосередньо у коносаментi №YMLUM240176516 від 16.11.2021 в графі «Booking No» - М240176516 та є ідентичним зазначеному номеру бронювання у митній декларації країни вiдправлення. Таким чином, поданий коносамент підтверджує факт морського перевезення товарів, щодо яких здiйснювалось митне оформлення.

Також представник позивача вказує, що поставка здійснювалася на умовах Інкотермс CFR Одеса, про що зазначено у інвойсі №BW05MРК2102 від 26.10.2021, специфікації №1 від 26.10.2021 та митній декларації країни відправлення №00910142 від 12.11.2021, що передбачає зобов`язання продавця укласти договір перевезення та оплатити всі витрати, необхідні для поставки товару до вказаного порту призначення, у тому числі і фрахт. Таким чином, у ціну товару включена вартість перевезення. Товариство не зобов`язано, а Митний кодекс України не містить вимоги про надання митному органу окремо документiв про вартість перевезення товарів, яка включена у ціну контракту та не впливає на визначення митної вартості.

Ціна товару у прайс-листі від 26.10.2021 зазначена за умовами поставки FOB, оскільки за вказаними умовами спочатку розрахована продавцем. Але комерційна пропозиція не є документом, який підтверджу митну вартість товарiв, адже є лише пропозицію щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок сплати визначаються сторонами та обумовлюються вiдповiдним контрактом, iнвойсом. Отже, числові значення митної вартості у комерційній пропозиції та інших документах не містять розбіжностей.

Крім того, представник позивача зазначає, що згідно специфікації №1 від 26.10.2021 пакування включено у вартість товару, що не враховано митним органом.

Ухвалою суду від 08.08.2022 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 01.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалами суду від 21.09.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

До суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, в обгрунтування чого зазначає, що надані позивачем документи мiстили розбіжності та не містили всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 МК України, та обумовлювали необхiднiсть запитати від декларанта встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості.

В оскаржуваному рішенні вказані наступні розбіжності по МД №UA500020/2022/003563 від 02.02.2022: - в копії митної декларації країни відправлення вiд 12.11.2021 №00910142 зазначений номер коносамента YMLUM240176516, який на дату видачі цiєї декларації існував, так як дата коносамента YMLUM240176516 наданого до митного оформлення 16.11.2021, дата копії митної декларації країни вiдправлення 12.11.2021; - у наданому до митного оформлення прайс-листі зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставки CFR; - в коносаментi YMLUM240176516 вiд 16.11.2021 зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAYD» тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про оплату перевезення оцінюваних товарів;- у наданій до митного оформлення комерційній пропозиції зазначено ціни на умовах поставки FOB, а вiдповiдно до подано ЕМД товари постачаються на умовах поставкт CFR. Крім того не зазначено перiод, на який дійсна дана пропозиція; - вiдповiдно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягае сплаті додасться така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матерiалiв та робіт, пов`язаних з пакуванням, проте, у наданих до митного оформлення документах вiдсутнi данi щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок неможливо перевірити правильнiсть визначення митної вартості самого товару.

Представник відповідача вказує, що від уповноваженого представника ТОВ «МПК ТАЕРС» до митниці надійшли документи, після дослідження яких відповідачем сформований висновок про неможливість визнання заявленої митної вартості, з огляду на неусунення встановлених розбіжностей.

Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з МД №UA500020/2022/003563 від 02.02.2022 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення склалових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарiв, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 КМ України були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та вiдмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Крім того, представник відповідача зазначає, що за допомогою інформації, отриманоп за результатами здiйснення митного контролю з зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиноп автоматизовано інформаційної системи (ЄAIC), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, заявлених МД №UA500020/2022/003563 від 02.02.2022, митне оформлення яких вже здiйснено, встановленаий на рівні 6,16 дол. США за кг нетто (МД №UA110020/2021/12892 від 14.12.2021).

Таким чином, представник відповідача вважає, що прийняті оскаржувані рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що 12.03.2019 року між позивачем ТОВ «МПК ТАЕРС» (покупець) та Компанією та QINGDAO SHIYING INTELLIGENT TECHNOLOGY CO., LTD (Китайська Народна Республіка) (продавець) укладено контракт №BW05SMP19, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язаний поставити, а покупець прийняти і оплатити стальні автомобільні диски (далі - продукція).

Відповідно до п.1.2. вказаного контракту номенклатура, кількість асортимент і ціни продукції, що поставляється, визначається окремими інвойсами до цього контракту, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.3. контракту передбачено, що ціни на продукцію вказуються в інвойсах до цього контракту (а.с.49-53).

ТОВ «МПК ТАЕРС» 02.02.2022 подано до Одеської митниці митну декларацію №UA500020/2022/003563 (а.с.39-40), в яких митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МКУ (контракт, рахунок-фактура (інвойс) та інші документи).

Проте відповідачем 04.02.2022 прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000117/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UА500020/2022/000143 (а.с.31-32, 60-61).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 04.02.2022 №UА500020/2022/000117/2 вказано, що надані документи декларантом містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують сислові значення митної вартості товару, зокрема: - в копії митної декларації країни відправлення вiд 12.11.2021 №00910142 зазначений номер коносамента YMLUM240176516, який на дату видачі цiєї декларації існував, так як дата коносамента YMLUM240176516 наданого до митного оформлення 16.11.2021, дата копії митної декларації країни вiдправлення 12.11.2021; - у наданому до митного оформлення прайс-листі зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставки CFR; - в коносаментi YMLUM240176516 вiд 16.11.2021 зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAYD» тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про оплату перевезення оцінюваних товарів; - у наданій до митного оформлення комерційній пропозиції зазначено ціни на умовах поставки FOB, а вiдповiдно до подано ЕМД товари постачаються на умовах поставкт CFR. Крім того не зазначено перiод, на який дійсна дана пропозиція; - вiдповiдно до пп. в) п.2 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягае сплаті додасться така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матерiалiв та робіт, пов`язаних з пакуванням. Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) пакування товару присутнє, проте, у наданих до митного оформлення документах вiдсутнi данi щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок неможливо перевірити правильнiсть визначення митної вартості самого товару.

Декларанту запропоновано надати додаткові документи протягом 10 календарних днів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; специфікації, каталоги виробника товару; банківські платіжні документи (у разі наявності), переклад копій митних декларацій країни відправлення, завірених належним чином.

Декларантом подані додаткові документи, а саме: комерційну пропозидію від 25.10.2021, лист вiд 03.02.2022 №0302/4 щодо пояснення виявлених розбіжностей.

Пояснення декларанта не прийняті до уваги. Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем визначено митну вартість методом за ціною договору щодо ідентичних товарів, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, у разі незгоди з рішеннями, права на їх оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч. 3 ст. 52 цього МКУ.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000117/2 від 04.02.2022 зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. В той же час в договорі, декларації, інвойсі, які є основними документами, що підтверджують митну вартість, жодних розбіжностей не міститься.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами договору.

В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

За приписами МКУ митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Суд вважає, що необґрунтованими посилання на вказані обставини як на розбіжності, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Щодо посилання контролюючого органу на розбіжності із зазначення в копії митної декларації країни відправлення номеру коносаменту, виданого після складання декларації, з посиланням на те, що в експортній вантажній митній декларації країни відправлення від 12.11.2021 №00910142 у графі номер коносаменту/накладної вказано M240176516 (а.с.94-97). Водночас, згідно коносаменту YMLUM240176516 номер бронювання місця на судні, яке здійснюється раніше, є M240176516 (а.с.98-101).

Суд вважає, що безпідставними доводи митного органу стосовно того, що у наданих до митного оформлення копіях митних декларацій країни відправлення зазначено номер коносаменту, виданого після складання декларації, оскільки такий номер стає відомим після укладення договору з перевізником та бронювання місця на судні, що на момент подачі декларації вже було відомо відправнику - продавцю. Тобто, виявлені митним органом у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжності жодним чином не вливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Також суд вважає необґрунтованим посилання митного органу в оскаржуваному рішенні, як на розбіжність, зазначення різних умов поставки товару у прайс-листі та поданій митній декларації з посиланням на те, що згідно прайс-листа від 26.10.2021, який дійсний до 28.02.2022 ціни вказані на умовах поставки FOB (а.с.76-77), а згідно поданої МД від 02.02.2022 №UA500020/2022/003563 товари постачаються на умовах поставки CFR (а.с.39-40).

Судом встановлено, що згідно п.2 додаткової угоди №2 від 04.08.2020 до контракту №BW05SMP19 від 12.03.2019, що є його невід`ємною частиною, пункт 4.1. контракту №BW05SMP19 від 12.03.2019 викладено в наступній редакції: умови поставки згідно Інкотермс-2010 визначаються в специфікаціях до кожної партії товару (а.с.29-30).

Згідно специфікації №1 від 26.10.2021 поставка здійснюється на умовах CFR Одеса (а.с.82-85). Частиною 2 статті 53 МК України визначений перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких прайс-листи відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, зокрема, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Таким чином прайс-лист є додатковим документом, що може підтверджувати митну вартість товару у разі якщо основні документи, зазначені в ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності. При цьому, МК України не визначає вимоги до оформлення прайс-листа та обов`язково включення до даного документу умов поставки.

Водночас відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

Доводи наведені в оскаржуваному рішенні про те, що в коносаментi YMLUM240176516 вiд 16.11.2021 зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAYD» тобто фрахт сплачено в порту відправлення, однак до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про оплату перевезення оцінюваних товарів, спростовуються тим, що додатковою угодою №2 від 04.08.2020 до контракту №BW05SMP19 від 12.03.2019 передбачено, що умови поставки згідно Інкотермс-2010 визначаються в специфікаціях до кожної партії товару.

Згідно специфікації №1 від 26.10.2021 поставка здійснюється на умовах CFR Одеса та визначено морський фрахт у розмірі 27 000,00 дол. США, загальна вартість товару разом із фрахтом 93 956,00 дол. США (а.с.82-85).

Відповідно до Інкотермс 2010 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року), CFR (Cost and Freight) «Вартість і фрахт» означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, однак ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. За умовами CFR на продавця покладаються обов`язки щодо митного очищення товару для експорту.

Таким чином, поставка товару на умовах CFR (вартість і фрахт) зобов`язує продавця оплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення.

Враховуючи, що у специфікації №1 від 26.10.2021 зазначено умови поставки CFR Одеса, відповідно, замовником експедиційних послуг (в тому числі морського фрахту), є постачальник, якому декларантом (позивачем) було перераховано зазначену у поданих митному органі документах вартість товару за умови його доставки до морського порту України, тому, інших витрат, пов`язаних з експедицією імпортованих товарів, декларант не здійснював, що повністю кореспондується з відомостями, наданих при митному оформленні документах.

Також суд вважає безпідставними доводи відповідача, що впливає на числове значення митної вартості товару зазначення у комерційній пропозиції цін на умовах поставки FOB, а вiдповiдно до поданої МД товари постачаються на умовах поставкт CFR та відсутність періоду, в межах якого дійсна комерційна пропозиція, з огляду на наступне.

Комерційна пропозиція - це документ, в якому чітко сформульовані умови потенційного співробітництва, його переваги та очікуваний результат. Такий документ допомагає донести до потенційного клієнта переваги продукту, умови співпраці, ознайомитися з асортиментом товарів або переліком послуг, тому направляється на підприємство до укладення договору, контракту.

Відповідно до приписів Митного кодексу України комерційна пропозиція не є документом, що підтверджує числові значення митної вартості товарів. Надана комерційна пропозиція не може бути використана для підтвердження митної вартості товару.

Також суд вважає, що не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, вартість тари, маркування за документами поданими позивачем до митного органу з огляду на наступне.

Згідно специфікації №1 від 26.10.2021 до ціни товару включено пакування (а.с.82-85). Таким чином, є безпідставним послання відповідача на те, що неможливість відокремлення вартості упаковки від вартості товару впливає на митну вартість ввезеного товару.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в яких Верховний суд зазначив, що відповідно до пп «в» п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п.1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Між тим, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Неправомірною є вимога митного органу щодо подання до митного оформлення копій митних декларацій країни відправлення з перекладом на українську мову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів з питань обкладання ввізним митом товарів та інших предметів, що ввозяться на митну територію України № 170/97-ВР від 03.04.1997 року» затверджено перелік країн, з якими Україною укладено торговельно-економічні угоди з надання режиму найбільшого сприяння або національного режиму, до зазначеного переліку країн входить Китайська Народна Республіка.

Отже в даному випадку у порядку ст. 254 МК України на позивача не був покладений обов`язок щодо надання перекладу на українську мову документу - копії митних декларацій країни відправлення Китайської Народної Республіки.

Крім того, митна декларація країни відправлення не є первинним документом підтвердження митної вартості товару та декларант не відповідає за її заповнення.

Таким чином, не є підставами для витребування додаткових документів наведені митним органом обґрунтування та визнання їх причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Такі докази не містяться і в матеріалах даної справи №420/10632/22.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000117/2 від 04.02.2022 та картки відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/000143 від 04.02.2022.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивачем подане до суду клопотання про стягнення судових витрат, а саме: сплаченого судового збору у розмірі 26055,64 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 по справі №1.380.2019.001962 дійшов висновку, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні Закону «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сплачений судовий збір у загальному розмірі 26055,64 грн, а саме: 23574,64 грн 1,5% від різниці митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні та 2481,00 грн за немайнову вимогу оскарження картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.15-16).

Однак, Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 року по справі №320/3053/19 сформований правовий висновок, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 23574,64 грн.

Що стосується надмірно сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 грн він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Щодо розподілу судових витрат в частині виртат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн суд дійшов наступного висновку.

У відповідності з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У той же час відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи представником позивача надані: копія договору про надання правової допомоги №35 від 08.02.2022, укладений між ТОВ «МПК ТАЕРС» та адвокатським об`єднанням «ЕДВАЙЗЕРС» в особі голови АО Гудкової Н.В. (а.с.25-28), копія додаткової угоди №1 договору про надання правової допомоги №35 від 08.02.2022 (а.с.19-20) та заключна виписка за 14.06.2022 на підтвердження оплати 10 000,00 грн за надану правничу допомогу (а.с.18).

Таким чином, станом на час прийняття рішення по справі позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), який виконаний адвокатом за час розгляду справи, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є умовою відповідно до вимог ч.4 ст.134 КАС України для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на надання праничої допомоги. Відповідно на час розгляду справи у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13,134,139,241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов «МПК ТАЕРС» (Столічне шосе, 98, м. Київ, 03045, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631), про визнання протиправним та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/000143 та рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000117/2 від 04.02.2022 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» витрати зі сплати судового збору в розмірі 23574,64 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва