Справа № 420/18355/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Вовченко O.A., розглядаючи за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом виробничо-комерційного підприємства «ТАУРУС» товариства з обмеженою відповідальністю до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної інспекції архітектури та містобудування України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 04 жовтня 2021 року надійшла позовна заява виробничо-комерційного підприємства «ТАУРУС» товариства з обмеженою відповідальністю до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України №11-Л від 28.02.2019 року в частині анулювання ліцензії № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, видану виробничо-комерційному підприємству «ТАУРУС» товариству з обмеженою відповідальністю () згідно наказу №5-Л від 31.01.2018 року;

2. Зобов`язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України внести відомості до Реєстру виданих ліцензій про скасування анулювання ліцензії № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, видану виробничо-комерційному підприємству «ТАУРУС» товариству з обмеженою відповідальністю () згідно наказу №5-Л від 31.01.2018 року.

Ухвалою від 05 жовтня 2021 року позов виробничо-комерційного підприємства «ТАУРУС» товариства з обмеженою відповідальністю залишено без руху, встановлено позивачу 10-денний строк на усунення недоліків позовної заяви.

21 жовтня 2021 року ухвалою продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 01 грудня 2021 року позовну заяву виробничо-комерційного підприємства «ТАУРУС» товариства з обмеженою відповідальністю до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року апеляційну скаргу виробничо-комерційного підприємства «ТАУРУС» товариства з обмеженою відповідальністю задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року про повернення позову виробничо-комерційного підприємства «ТАУРУС» товариства з обмеженою відповідальністю скасовано та справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

08 лютого 2022 року справа №420/18355/21 надійшла з П`ятого апеляційного адміністративного суду до Одеського окружного адміністративного суду та 14.02.2022 передана судді Вовченко О.А.

Ухвалою від 21 лютого 2022 року позов виробничо-комерційного підприємства «ТАУРУС» товариства з обмеженою відповідальністю залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

15.04.2022 ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву виробничо-комерційного підприємства «ТАУРУС» товариства з обмеженою відповідальністю, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наприкінці вересня 2021 року позивачу випадково згідно інформації, яка була розміщена на сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України, стало відомо про анулювання ліцензії № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками позивача наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України №11-Л від 28.02.2019 року. Вказує, що підставою для анулювання послугувало проведення у період з 19.02.2019 року по 25.02.2019 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області перевірки позивача, за результатами якої був складений акт №23-ЛП від 25.02.2019, який позивач не отримував та з яким ознайомився на сайті Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області у вересні 2021 року. Зазначає, що в акті №23-ЛП від 25.02.2019 року підпис директора ВКП «ТАУРУС» ТOB Зеленюка С.С. відсутній. Оскаржуваний наказ, який позивач не отримував, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. З акту вбачається, що 16.01.2019 на адресу позивача Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області направлялося повідомлення щодо здійснення планової перевірки, яке повернулося на адресу Департаменту з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто, у контролюючого органу станом на момент проведення перевірки 19.01.2019 року були відсутні докази одержання позивачем письмового повідомлення про проведення планової перевірки. Вказує, що відмітка на конверті щодо причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є достатнім доказом інформування позивача про проведення перевірки. Позивач, не отримавши повідомлення про проведення перевірки, не знав і не міг знати про її проведення у період з 19.02.2019 по 25.02.2019, та зважаючи на наведене, відсутність керівника підприємства чи уповноваженої особи при проведенні перевірки не може вважатися відмовою ліцензіата ВКП «ТАУРУС» ТОВ у її проведенні. Зазначає, що у даному випадку, належне сповіщення про здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення наказу про анулювання ліцензії, тому за відсутності належного проведення перевірки як юридичного факту у контролюючого органу була відсутня компетенція на винесення такого рішення.

Ухвалою суду від 07.06.2022 заяву адвоката Бойко Наталії Іванівни про участь у судовому засіданні в інтересах позивача в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyСon» (вх. №ЕП/15622/22) повернуто заявнику без розгляду.

09.06.2022 ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання.

До суду від позивача 12.07.2022 за вх №22086/22 надійшли уточнення до адміністративного позову, в яких позовні вимоги викладені в наступній редакції:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України №11-Л від 28.02.2019 року в частині анулювання ліцензії № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, видану виробничо-комерційному підприємству «ТАУРУС» товариству з обмеженою відповідальністю () згідно наказу №5-Л від 31.01.2018 року;

2. Зобов`язати Державну інспекцію архітектури та містобудування України внести відомості до Реєстру виданих ліцензій про скасування анулювання ліцензії № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, видану виробничо-комерційному підприємству «ТАУРУС» товариству з обмеженою відповідальністю () згідно наказу №5-Л від 31.01.2018 року.

26.07.2022 ухвалою суду залучено співвідповідачем по справі № 420/18355/21 Державну інспекцію архітектури та містобудування України (, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26) та розпочато розгляд справи спочатку.

Усною ухвалою суду від 26.07.2022, внесеною до протоколу судового засідання, прийнято уточнення до адміністративного позову позивача від 12.07.2022 за вх №22086/22.

06.09.2022 усною ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 13.10.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №420/18355/21 до судового розгляду по суті.

08.11.2022 ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх № ЕС/5130/22) повернуто заявнику без розгляду.

Усною ухвалою суду від 14.11.2022, внесеною до протоколу судового засідання, відзив на позов (вх № ЕС/5126/22) та заява про поновлення строку на подання відзиву (вх № ЕС/5127/22) ОСОБА_1 повернуто заявнику без розгляду.

Сторони у судове засідання, призначене на 08.11.2022 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно.

Таким чином, оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у зв`язку з відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати дану справу у письмовому провадженні.

Станом на дату прийняття даного рішення інші заяви по суті від сторін до суду не надходили.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом, відповідь на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено наступне.

Виробничо-комерційне підприємство «ТАУРУС» товариство з обмеженою відповідальністю (, далі також ВКП «ТАУРУС» ТОВ) зареєстроване як юридична особа 09.07.1992, з основним видом господарської діяльності за кодом КВЕД 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель.

06.03.2018 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України ВКП «ТАУРУС» ТОВ видано ліцензію за реєстраційним номером № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 31.01.2018 №5-Л (т.1 а.с. 186-187).

27 листопада 2018 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано наказ №1494 «Про затвердження річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної архітектурно-будівельної інспекції України за діяльністю суб`єктів господарювання на 2019 рік», яким затверджено річний план таких заходів та до якого у тому числі включено позивача (т.1 а.с. 188-189).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії акта від 25 лютого 2019 року №23-ЛП (т.1 а.с.190-208), складеного за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками виробничо-комерційним підприємством «ТАУРУС» товариством з обмеженою відповідальністю, строк проведення перевірки: 19.02.2019 з 13 години 00 хвилин по 25.02.2019 до 17 години 00 хвилин; у проведенні перевірки брали участь лише посадові особи органу державного нагляду (контролю).

У вказаному акті контролюючим органом зазначено: « 16.01.2019 р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області направлено лист ВКП «ТАУРУС» ТОВ (), 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1А, офіс 307 з повідомленням, щодо здійснення планової перевірки додержання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, в період 19.02.2019 р. по 25.02.2019 р. (№ рекомендованого відправлення 070).

Повідомлення про проведення планової перевірки ((№ рекомендованого відправлення 070) повернуто на адресу Департаменту з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

19.02.2019 р. в перший день перевірки було здійснено виїзд за місцем знаходження ВКП «ТАУРУС» ТОВ () за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, б. 1А, офіс 307 (юридична адреса, офісні приміщення, складські і виробничі приміщення). За вищезазначеною адресою підприємство знайдено не було, відсутні довідкові таблички. Директор або уповноважена особа, яка б мала представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки - відсутня.

Зателефонувавши за номером телефону, який вказаний в ліцензійній справі, оператором зв`язку було повідомлено, що «на теперішні час абонент не може прийняти дзвінок».

В останній день перевірки 25.02.2019 р. було здійснено виїзд за місцезнаходженням ВКГП«ТАУРУС» ТОВ, документи необхідні для проведення перевірки не були надані, доступ до документів, необхідних для здійснення перевірки, ліцензіатом організовано не було.

Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області зроблено запит до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про кількість осіб працюючих на підприємстві в період з січня 2018 р. по лютий 2019 р.».

Також у акті встановлено наступні порушення:

- ч.11 ст. 4 ЗУ № 877; абзац 13 пп. 3 п. 8 Ліцензійних умов: присутність керівника, його заступника або іншої уповноваженої особи під час проведення органом ліцензування в установленому законом порядку перевірки додержання ліцензіатом Ліцензійних умов суб`єктом господарювання - не забезпечено;

- абзац 2 ст. 11 ЗУ № 877: посадові особи органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом Ліцензійних умов суб`єктом господарювання - не допущені;

- абзац 4 ст. 11 ЗУ № 877: документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникли під час перевірки додержання ліцензіатом Ліцензійних умов, суб`єктом господарювання - не надані;

- пп. 2 п. 8 Ліцензійних умов: суб`єктом господарювання ВКП «ТАУРУС» ТОВ () надано недостовірні відомості у документах (Відомостях - додаток № 2 до Ліцензійних умов), які надавалися із заявою (вх. № 40-1159 від 19.01.2018 р.) про отримання ліцензії, а саме: в п. 5 ВКП «ТАУРУС» ТОВ зазначило, що у підприємства наявні будівельна техніка та обладнання на підставі договору оренди від 21.17.2017 р з ВККП «ВЄЛЄС» (автокран, вантажні автомобілі, екскаватори навантажувач палебійна агрегати, кран баштовий, трубоукладач, каток дорожній, асфальтоукладач, скрепер, грейдер, каток для ущільнення та планування, ковальське обладнання, кутня, обладнання для ліпних робіт, ливарна майстерня, майстерня різьблення по каменю, обладнання по формуванню ліпних виробів, столярний цех, комплект універсальної металевої опалубки, ліса металеві трубчасті). Листом від 25.02.2019 № 11 (вх. вія 25.02.2018 № 889) ВККП «ВЄЛЄС» повідомило Департамент, що з підприємством ВКП «ТАУРУС» ТОВ не заключало договорів оренди будівельної техніки та обладнання;

- ч. 2 ст. 15 ЗУ № 222; абзац 12 п. 8 Ліцензійних умов: на момент перевірки відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців га громадських формувань Міністерства юстиції України - керівник ВКП «ТАУРУС» ТОВ з 10.05.2018 р. є Зеленюк Сергій Сергійович . В документах, поданих на отримання ліцензії, заяви про отримання ліцензії, відомостей про виробничо-технічну базу, склад працівників за професійним та кваліфікаційним рівнем, технологію виробництва, інформаційно-правове забезпечення, наявну систему контролю якості виконання робіт, виконані заявником будівельно-монтажні роботи керівник ВКП «ТАУРУС» ТОВ - Кириченко Володимир Андрійович . ВКП «ТАУРУС» ТОВ () не повідомило Державну архітектурно-будівельну інспекцію України про зміну керівника.

У вказаному акті наявна відмітка про те, що примірник акту надіслано поштою 26.02.2019 за номером поштового відправлення 958.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» №11-Л від 28 лютого 2019 року у тому числі анульовано ліцензію ВКП «ТАУРУС» ТОВ, у зв`язку з встановленими порушеннями ліцензійних умов провадження господарської з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, на підставі відповідного акта перевірки (т.1 а.с. 209, 212-213).

Не погоджуючись з наказом про анулювання ліцензії, позивач звернувся до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі по тексту - Закон № 3038-VI) визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. (тут і надалі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 41 Закону № 3038-VI передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Відповідно до пункту 1 частини 3 цієї статті посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню.

Згідно з частиною першою Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 (далі по тексту - Положення №294 (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин)), Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року № 222-VIII відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає такий види господарської діяльності як будівництво об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, - з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про архітектурну діяльність».

Відповідно до частин 1-2 статті 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» господарська діяльність, пов`язана із створенням об`єкта архітектури, підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Порядок ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядком ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2007 року № 1396, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Порядок № 1396) визначено загальні вимоги до ліцензування господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками (далі - будівельна діяльність).

Пунктом 3 Порядку № 1396 передбачено, що ліцензування будівельної діяльності та контроль за додержанням ліцензійних умов здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - орган ліцензування).

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1396 орган ліцензування має право: анулювати видану ліцензію; зупинити дію ліцензії; прийняти рішення про усунення суб`єктом будівельної діяльності порушень, пов`язаних з додержанням ліцензійних умов провадження будівельної діяльності.

У відповідності до пункту 21 Порядку №1396 підставами для анулювання ліцензії є: заява суб`єкта будівельної діяльності про анулювання ліцензії; рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть фізичної особи (підприємця); акт про виявлення недостовірних відомостей у документах, поданих суб`єктом будівельної діяльності для отримання ліцензії; акт про невиконання рішення органу ліцензування про усунення порушень, пов`язаних з додержанням ліцензійних умов провадження будівельної діяльності, вимог нормативно-правових актів, що були підставою для прийняття рішення про усунення таких порушень; акт про повторне протягом року порушення суб`єктом будівельної діяльності ліцензійних умов провадження будівельної діяльності або вимог нормативно-правових актів; акт про встановлення факту передачі ліцензії або її копії іншій юридичній або фізичній особі для провадження господарської діяльності; акт комісії з розслідування причин аварії на будівництві об`єкта, що призвела до загибелі людей або тяжких екологічних наслідків; неможливість суб`єкта будівельної діяльності забезпечити виконання ліцензійних умов; акт про відмову суб`єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки.

Наведене свідчить, що цим Порядком визначено виключний перелік випадків, у разі наявності яких ліцензія підлягає анулюванню.

Водночас, пунктом 8 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав (зокрема, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об`єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки)

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25.02.2019 посадовими особами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) складено акт № 23-ЛП, яким встановлено відсутність ВКП «ТАУРУС» ТОВ за юридичною адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, б. 1А, офіс 307, директор або уповноважена особа, яка б мала представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки - відсутні та документи необхідні для проведення перевірки не були надані, доступ до документів, необхідних для здійснення перевірки, ліцензіатом організовано не було.

На підставі викладеного у акті контролюючим органом зроблено висновок, що посадові особи органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом Ліцензійних умов суб`єктом господарювання не допущені.

Водночас, судом з акту перевірки встановлено, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області за адресою місцезнаходженням позивача надіслано рекомендованою поштовою кореспонденцією повідомлення про проведення планової перевірки додержання Ліцензійних умов, яка проте вручена позивачу не була та повернулась відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач наполягає на тому, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області не було дотримано вимоги чинного законодавства України щодо належного повідомлення про здійснення планового заходу.

Так, згідно із частиною 4 статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю). Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв`язку або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі. Суб`єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

У відповідності до частини 12 статті 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» з метою забезпечення ліцензіатом присутності керівника, його заступника або іншої уповноваженої особи під час проведення органом ліцензування планової перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов, орган ліцензування вживає вичерпних заходів попереднього інформування (не менш як за десять робочих днів) ліцензіата про дату та місце проведення планової перевірки, зокрема за допомогою засобів поштового, телефонного, факсимільного та/або електронного поштового зв`язку.

Відповідно до частини 14 цієї ж статті акт перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов складається в останній день проведення перевірки. В акті відображаються питання, що перевірялися, та встановлений стан додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов. У разі встановлення в ході перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов підстав для складання актів, що є підставами для анулювання ліцензії, такі акти складаються як окремі документи в останній день проведення перевірки.

Наведене свідчить, що орган ліцензування зобов`язаний вжити вичерпних заходів попереднього інформування ліцензіата про дату та місце проведення планової перевірки не менш як за десять робочих днів до дня здійснення такого заходу.

Неповідомлення встановленими законом способами ліцензіата про перевірку спричиняє порушення гарантованих законом прав суб`єкта господарювання, що відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V унеможливлює застосування органом контролю будь-яких заходів та призводить до їх незаконності у випадку застосування.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 826/2338/17 та від 30 червня 2021 року у справі №640/18604/16.

Суд зазначає, що відповідачами не спростовано факту невручення позивачу поштового відправлення з повідомленням про проведення перевірки.

Також, відповідачами не надано доказів, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було вжито вичерпні заходи попереднього інформування ліцензіата про початок проведення перевірки, зокрема шляхом направлення повідомлення про проведення перевірки на електронну адресу позивача, яка зазначена у акті перевірки «».

Суд вважає, що в даному випадку, належне повідомлення позивача про здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення наказу про анулювання ліцензії, тому за відсутності належного проведення перевірки як юридичного факту у контролюючого органу була відсутня компетенція на винесення такого рішення.

При цьому, щодо встановленого у акті перевірки порушення позивачем, а саме зазначення недостовірних даних у ліцензії суд зазначає, що доказів на підтвердження наявності такого порушення, а саме листа ВККП «ВЄЛЄС» від 25.02.2019 №11 про те, що ВКП «ТАУРУС» ТОВ не укладало з ними договорів оренди будівельної техніки, до суду не надано.

Натомість, позивачем до суду надано засвідчену копію договору оренди від 21.12.2017, укладеного позивачем (замовником) та ВККП «ВЄЛЄС» (орендодавець). Доказів фіктивності такого договору відповідачами до суду не надано.

Також щодо встановленого в акті перевірки порушення, що документи на отримання ліцензії подані заявником керівником ВКП «ТАУРУС» ТОВ Кириченком Володимиром Андрійовичем , однак відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців га громадських формувань Міністерства юстиції України керівник ВКП «ТАУРУС» ТОВ з 10.05.2018 р. є Зеленюк Сергій Сергійович, суд зазначає, що пунктом 21 Порядку №1396 не передбачено такої підстави для скасування ліцензії.

З огляду на відсутність належних доказів фактичного повідомлення позивача про проведення перевірки відносно нього та доказів вчинення позивачем перешкод щодо проведення такої перевірки шляхом недопуску до проведення перевірки, враховуючи висновки суду щодо встановлених у акті перевірки порушень, суд дійшов висновку про те, що наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 28.02.2019 № 11-Л в частині анулювання ліцензії № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, видану виробничо-комерційному підприємству «ТАУРУС» товариству з обмеженою відповідальністю () є протиправним, а тому він підлягає скасуванню.

При цьому, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Державну інспекцію архітектури та містобудування України внести відомості до Реєстру виданих ліцензій про скасування анулювання ліцензії № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, видану виробничо-комерційному підприємству «ТАУРУС» товариству з обмеженою відповідальністю () згідно наказу №5-Л від 31.01.2018, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 8 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року № 222-VIII (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного наказу) рішення про анулювання ліцензії, прийняте з підстав, передбачених пунктами 4-9 частини другої цієї статті, набирає чинності через тридцять календарних днів з дня його прийняття.

В свою чергу, частинами 17, 18 статті 16 цього Закону, в редакції, яка чинна на момент ухвалення рішення суду у даній справі, передбачено, що рішення про анулювання ліцензії, прийняте на підставах, передбачених пунктами 2, 6-8 і 10 частини дванадцятої цієї статті, набирає чинності через 30 календарних днів з дня його прийняття. Орган ліцензування вносить інформацію щодо рішення про анулювання ліцензії до ліцензійного реєстру, а також оприлюднює його на офіційному веб-сайті наступного робочого дня після його прийняття; інформує ліцензіата щодо рішення про анулювання ліцензії повністю або частково протягом п`яти календарних днів шляхом направлення йому рекомендованого листа.

У відповідності до частини 2 статті 37-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» органом ліцензування є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Таким органом, на теперішній час відповідно до пункту 1 Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2020 року №1340, є Державна інспекція архітектури та містобудування України, яка здійснює свої повноваження з 15 вересня 2021 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання Державної інспекції архітектури та містобудування» №960 від 15 вересня 2021 року.

Суд зауважує, що нормами Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року № 222-VIII не визначено обов`язку органу ліцензування вносити відомості про скасування рішення про анулювання ліцензії до ліцензійного реєстру або вилучати записи про анулювання ліцензії на підставі рішення суду про скасування наказу про анулювання ліцензії.

Проте, спосіб відновлення порушеного права застосований в рішенні суду має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо зобов`язання Державну інспекцію архітектури та містобудування України внести до Реєстру виданих ліцензій відомості про скасування анулювання ліцензії № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, видану виробничо-комерційному підприємству «ТАУРУС» товариству з обмеженою відповідальністю () згідно наказу №5-Л від 31.01.2018.

Таким чином, на підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про доцільність їх задоволення.

Решта доводів сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено 2270,00 грн. судового збору.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Державної архітектурно-будівельної інспекції України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов виробничо-комерційного підприємства «ТАУРУС» товариства з обмеженою відповідальністю - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України №11-Л від 28.02.2019 в частині анулювання ліцензії № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, видану виробничо-комерційному підприємству «ТАУРУС» товариству з обмеженою відповідальністю () згідно наказу №5-Л від 31.01.2018.

Зобов`язати Державну інспекцію архітектури та містобудування України внести до Реєстру виданих ліцензій відомості про скасування анулювання ліцензії № на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, видану виробничо-комерційному підприємству «ТАУРУС» товариству з обмеженою відповідальністю () згідно наказу №5-Л від 31.01.2018.

Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь виробничо-комерційного підприємства «ТАУРУС» товариства з обмеженою відповідальністю 2270,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - виробничо-комерційне підприємство «ТАУРУС» товариство з обмеженою відповідальністю (вул.Водопровідна, 1-А, оф.307, м.Одеса, 65007, );

Відповідачі:

- Державна архітектурно-будівельна інспекція України (бульв.Лесі Українки, 26, м.Київ, 01133, );

- Державну інспекцію архітектури та містобудування України (бульв.Лесі Українки, 26, м.Київ, 01133, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107).

Суддя Вовченко О.А.