Справа № 460/9500/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 460/9500/21 пров. № А/857/13438/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби в Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року (головуючий суддя: Дудар О.М., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби в Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 , 08.11.2021 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 57), просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Владімірової Анни Олександрівни щодо винесення постанови від 06 грудня 2016 року про стягнення виконавчого збору у сумі 181180,32 грн в межах виконавчого провадження № 47291480.

Обґрунтовує позов тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки державним виконавцем фактично не проводилися виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувала.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Владімірової Анни Олександрівни щодо винесення постанови від 06 грудня 2016 року про стягнення виконавчого збору у сумі 181180,32 грн (ВП № 47291480).

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення, а в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що постанова винесена у повній відповідності з вимогами чинного законодавства, оскільки виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Позивачем, 01.11.2022 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що Державним виконавцем Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Владіміровою А.О. 06 грудня 2016 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 1811180,32 грн (10% від суми боргу) у виконавчому провадженні № 47291480.

Зазначене виконавче провадження відкрито з виконання виконавчого листа № 562/1401/13-ц від 02.03.2015 про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі 79199,60 дол США, процентів 5000 грн та 2634 грн судового збору.

Згідно із зазначеним виконавчим листом, боржниками є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а стягувачем - ПАТ «Банк Форум».

Головним державним виконавцем Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Владіміровою А.О. 23.06.2021 у виконавчому провадженні № 47291480 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно із зазначеною постановою стягувачем є ОСОБА_3

ОСОБА_3 25.06.2021 звернулася до відповідача із заявою про повернення виконавчого документа та закриття виконавчого провадження.

Головним державним виконавцем Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Владіміровою А.О. 29.06.2021 у виконавчому провадженні № 47291480 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою постановлено повернути стягувачу виконавчий лист № 562/1401/13-ц, виданий 02.03.2015.

Головним державним виконавцем Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Владіміровою А.О. 30.06.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65935819.

Зазначене виконавче провадження відкрито з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 06.12.2016 № 47291480, виданої Здолбунівським РВ ДВС ЗМУМЮ м. Львів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 562/1401/13-ц, а також державний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у вказаному виконавчому листі, а тому у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (тут і надалі Закон № 1404-VIII в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частиною 9 вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були, зокрема, фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Крім цього, необхідно звернути увагу, що за своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сума коштів, згідно виконавчого листа № 562/1401/13-ц від 02.03.2015, що підлягала стягненню, не була фактично стягнута, оскільки Головним державним виконавцем Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Владіміровою А.О., 29.06.2021 винесено постанову, якою постановлено повернути стягувачу виконавчий лист № 562/1401/13-ц від 02.03.2015 (а. с. 13), а тому підстави для нарахування виконавчого збору відповідно до постанови від 06.11.2016 ВП № 47291480, у спірних правовідносинах, відсутня.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що головний державний виконавець Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Владімірова А.О. при винесенні постанови від 06 грудня 2016 року ВП № 47291480 про стягнення виконавчого збору у сумі 181180,32 грн діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб передбачений законом, а тому така є протиправною та підлягає скасуванню.

Аналогічні правові висновки щодо застосування наведених вище правових норм, на момент виникнення спірних правовідносин, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18.

Таким чином, апеляційна скарга Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби в Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби в Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 460/9500/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 15.11.2022.