Справа № 460/15034/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 460/15034/21 пров. № А/857/12099/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

за участю секретаря судового засідання Хомич О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Національної академії Національної гвардії України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року, прийняте суддею Борискіним С.А. в м.Рівне, о 12 годині 24 хвилині, повний текст складено 14 червня 2022 року, у справі № 460/15034/21 за адміністративним позовом Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2021, Міністерство внутрішніх справ України та Національна академія Національної гвардії України звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача на користь Національної академії Національної гвардії України суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національної академії Національної гвардії України у період з 19.08.2020 по 18.10.2021 у розмірі 276050,36 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач повинен відшкодувати на користь Національної академії Національної гвардії України витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання в розмірі 276050,36 грн. відповідно до ст.25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

Національна академія Національної гвардії України подала апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що відповідач при укладенні контракту не звертався про надання йому такої державної цільової підтримки.

На стягнення коштів по утриманню курсанта у навчальному закладі, не поширюються пільги, встановлені для учасників бойових дій Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Представником відповідача - адвокатом Нагорним Є.Ф. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні, у зв"язку з перебуванням на військовій службі.

Судом апеляційної інстанції у період дії воєнного стану в Україні забезпечено процесуальну можливість для сторін та учасників справи доступу до суду, в тому числі і шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції та надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів та письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому колегією суддів враховано, що у відповідача є адвокат. Відповідно до ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року задоволено його клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак судове засідання не було проведено в режимі відео конференції, у зв`язку з незалежних від суду причин.

З огляду на приведені обставини справи, колегія суддів вважає, що відкладення розгляду справи є необґрунтованим та таким, що призводить до свідомого затягування сторонами розгляду справи, правової невизначеності судового рішення, ухваленого судом першої інстанції та порушення судом апеляційної інстанції процесуальних норм щодо граничних строків розгляду апеляційної скарги.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо останнім не заявлено.

В протилежному випадку відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах воєнного стану може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Також, в судове засідання не з`явились представники позивача, які були належним чином повідомлені про день і час розгляду справи судом.

Відтак, розгляд апеляційної скарги здійснюється судом з урахуванням наявних матеріалів справи, пояснень представників сторін, як усних так і письмових та додаткових доказів наявних у матеріалах справи та таких, що надійшли на адресу суду від сторін та учасників засобами як засобами поштового так і електронного зв`язку.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 18.06.2020.

У період з 19.08.2020 по 18.10.2021 відповідач проходив військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів у Національній академії Національної гвардії України на посаді курсанта 1 відділення 130 навчальної групи курсу № 2 гуманітарного факультету, військове звання старший солдат.

Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 19.08.2020 № 646 "Про зарахування на навчання курсантами на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра (тактичний рiвень)" старший солдат ОСОБА_1 був зарахований з числа осіб рядового, сержантського та старшинського складу на навчання курсантами на здобуття ступеня вищої освiти бакалавра тактичного рівня підготовки за спеціальністю 053 "Психологія", спеціалізація "Психологічне забезпечення службово-бойової діяльності підрозділів Національної гвардії України" та призначений на посаду курсанта.

Вiдповідно до наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 19.08.2020 № 168 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 зараховано в списки перемiнного складу Академiї та на всi види забезпечення, призначено на посаду курсанта та укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України.

19.08.2020 Міністерство внутрішніх справ України в особі Національної академії Національної гвардії України та старший солдат ОСОБА_1 підписали Контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України.

Положеннями пункту 1 вказаного Контракту, зокрема, передбачено, що відповідач добровільно прийняв на себе зобов`язання відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням в Академії, в якій проходить вiйськову службу (навчання), в разi дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання, або недисциплінованість чи вiдмови від подальшого проходження військової служби пiсля закінчення вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

28.09.2021 старшим солдатом ОСОБА_1 подано рапорт до керівництва Національної академії Національної гвардії України про відрахування його з навчання у навчальному закладі та з числа курсантів.

04.10.2021 на засіданні вченої ради Національної академії Національної гвардії України розглядалося питання про доцільність подальшого навчання у Національній академії Національної гвардії України курсанта 1 відділення 130 навчальної групи курсу № 2 гуманітарного факультету старшого солдата ОСОБА_1 та було ухвалено вважати недоцільним подальше навчання зазначеного курсанта, у зв`язку з невиконанням умов контракту та рекомендовано начальнику Академії припинити (розірвати) контракт про проходження військової служби (навчання), що стверджується витягом з рішення № 18 засідання вченої ради Національної академії Національної гвардії України від 04.10.2021 та введено в дію наказом начальника Академії від 07.10.2021 № 884 "Про введення в дію рішення засідання вченої ради Академії від 04.10.2021 № 18".

Згідно з наказом начальника Національної академії Національної гвардії України вiд 18.10.2021 № 902 "Про висновки службового розслідування за фактом небажання продовжувати навчання старшим солдатом ОСОБА_1 " та витягом з наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 18.10.2021 № 214 (по стройовій частині) контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством внутрішніх справ України і відповідачем був достроково припинений (розірваний), а відповідач виключений зі списків перемінного складу курсантів та продовольчого забезпечення за наявності підстав, передбачених підпунктом "ж" (у зв`язку iз систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок i вiйськову службу" 18.10.2021.

У даному наказі від 18.10.2021 № 214 також зазначено про необхідність вирішення питання щодо подальшого направлення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, з якої прибув на навчання; вiдповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 "Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти" провести утримання фактичних витрат згідно з нормами утримання курсантів та зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету у розмiрi 276 050 гривень 36 копійок.

20.10.2021 відповідач підписав заявку-зобов`язання про ознайомлення із зведеним розрахунком фактичних видатків державного бюджету на утримання у вищому навчальному закладі у розмірі 276050,36 грн. на необхідність відшкодування таких витрат.

Також, 21.10.2021 відповідачем отримано претензію Національної академії Національної гвардії України про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти.

У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, позивачі звернулися до суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що станом на час укладення контракту з Національною академією Національної гвардії України відповідач мав статус учасника бойових дій та мав право на пільги, встановлені законодавством України, зокрема, щодо отримання вищої освіти, а, відтак, маючи пільги та гарантії, передбачені "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідач, як учасник бойових дій, вступив на навчання і оплата за навчання у військових закладах не передбачена, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти).

Згідно із частиною п`ятою, десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом 4 частини другої статті 23 цього Закону. Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу визначено Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою КМУ № 964 від 12 липня 2006 року (далі - Порядок № 964).

Відповідно до пунктів 3, 6, 7 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, зокрема, з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням. Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, зокрема, курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання. У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII; в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Частинами сьомою, восьмою статті 12 Закону № 3551-XII визначено, що держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах професійної фахової передвищої (професійно-технічної) та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах. Державна цільова підтримка для здобуття професійно-технічної та вищої освіти надається у вигляді, зокрема, повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Абз. 2, 3 частини сімнадцятої статті 44 Закону України від 01 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» (далі - Закон № 1556-VII) передбачено, що держава забезпечує особам, зокрема, учасниками бойових дій державну цільову підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів,затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних професійно-технічних, вищих навчальних закладах визначають Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 року № 975 (далі - Порядок № 975; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок № 975 визначає механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, зокрема, особам, визнаним учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни, постраждалими учасниками Революції Гідності відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 державна цільова підтримка надається у вигляді: 1) повної оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів у разі зарахування вступників на навчання за державним (регіональним) замовленням відповідно до цих Порядку та умов, а також умов та правил прийому на навчання до закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти на відповідний рік (далі - умови та правила прийому); 2) часткової оплати навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів шляхом надання особам, зарахованим на навчання за рахунок коштів фізичних і юридичних осіб, пільгових довгострокових кредитів для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти; 3) першочергового переведення здобувачів освіти, зарахованих відповідно до умов та правил прийому на навчання на підставі угод, укладених з фізичною або юридичною особою, на навчання на місцях державного (регіонального) замовлення у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, що одержані за рахунок перерозподілу закладом професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або відповідним державним замовником наявних обсягів державного (регіонального) замовлення; 4) соціальної стипендії - для осіб, які навчаються за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання, згідно з Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1045; 5) безоплатного забезпечення підручниками - за рахунок бібліотечного фонду відповідного закладу освіти; 6) безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних закладах освіти; 7) безоплатного проживання в учнівських та студентських гуртожитках або проживання у студентських гуртожитках з пільговою оплатою - для осіб, які навчаються за денною формою навчання.

За змістом пункту 4 Порядку № 975, державна цільова підтримка надається особам, зазначеним у пункті 1 цих Порядку та умов, у вигляді: повної оплати навчання для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (рівнем вищої освіти) за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів - у разі зарахування на місця державного (регіонального) замовлення відповідно до умов та правил прийому (з урахуванням квот, установлених відповідно до законодавства); пільгових довгострокових кредитів для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти; першочергового переведення здобувачів освіти, зарахованих відповідно до умов та правил прийому на навчання на підставі угод, укладених з фізичною або юридичною особою, на навчання на місцях державного (регіонального) замовлення у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, що одержані за рахунок перерозподілу закладом професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або відповідним державним замовником наявних обсягів державного (регіонального) замовлення; соціальної стипендії для осіб, які навчаються за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання; безоплатного забезпечення підручниками - за рахунок бібліотечного фонду відповідного закладу освіти; безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних закладах освіти.

Особам, зазначеним у підпунктах 1-4 пункту 1 Порядку № 975, які навчаються за денною формою навчання, державна цільова підтримка на проживання в учнівських та студентських гуртожитках надається у вигляді безоплатного проживання.

Згідно із пунктом 8 Порядку № 975 для отримання державної цільової підтримки особи, зазначені у пункті 1 цих Порядку та умов, подають особисто на ім`я керівника відповідного професійно-технічного або вищого навчального закладу заяву, складену в довільній формі, із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на які особи претендують. До заяви додаються завірені в установленому порядку копії документів, зазначених у пункті 7 цих Порядку та умов.

Державна цільова підтримка певного виду надається за рішенням керівника навчального закладу.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу визначено Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі - Порядок № 964).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 964 витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

З системного аналізу наведених вище норм убачається, що статтею 12 Закону № 3551-XII, статтею 44 Закону № 1556-VII та пунктом 4 Порядку № 975 визначено право учасника бойових дій на отримання державної цільової підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних закладах.

У свою чергу, державна цільова підтримка може надаватись учасникам бойових дій у формі різних заходів, визначених законодавством, зокрема, статтею 44 Закону № 1556-VII та пунктом 4 Порядку № 975.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову не встановив, які саме гарантії, передбачені частиною сьомою статті 12 Закону № 3551-XII та частиною сімнадцятою статті 44 Закону № 1556-VII, поширювались на відповідача, враховуючи, що він на час вступу до Академії мав статус учасника бойових дій.

Апеляційним судом встановлено і таке убачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 при укладенні контракту з Міністерством внутрішніх справ України про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (а.с.21, 22) і таке стверджується витягом з наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 19.08.2020 № 168 про призначення на посаду курсантів та зарахувати ОСОБА_1 на всі види забезпечення (а.с.23), не просив застосувати до нього пільги учасника бойових дій.

Обізнаність позивачів про наявність у відповідача статусу учасника бойових дій не заперечується. Однак, судом першої інстанції помилково взято до уваги, як на підставу відмови у задоволенні позову включення Національною академією Національної гвардії України ОСОБА_1 до Списку одержувачів щорічної разової допомоги до 5 травня за 2021 рік, на підставі яких відповідачу виплачувалася відповідна грошова допомога, як учаснику бойових дій, оскільки така є грошовою допомогою і не поширюється на дані правовідносини.

Колегія суддів зазначає, що наявність у ОСОБА_1 статуса учасника бойових дій та гарантії держави щодо забезпечення державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах не надають йому права не відшкодовувати витрати держави, пов`язані з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, виходячи з умов укладеного контракту, з якого вбачається, що відповідач не подавав заяви із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки на яку він претендував, а, відтак, не виявив реалізувати дану пільгу при укладенні контракту..

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що кошти які просять стягнути позивачі не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі.

Так, із зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 за період навчання з 19 серпня 2020 по 18 жовтня 2021 року (а.с.32, 33) убачається, що такий складається з: грошового забезпечення військовослужбовців на суму 213 322,35 грн., предмети, матеріали, обладнання та інвентар на суму 21 773,20 грн., медикаменти та перев`язувальні матеріали на суму 564,94 грн., продукти харчування на суму 31744,42 грн., оплата теплопостачання 3479,80 грн., оплата водопостачання та водовідведення 1965,98 грн., оплата електроенергії 3192,47 грн., оплата інших енергоносіїв та інших комунальних послуг 7,20 грн.

28.09.2021 року старшим солдатом ОСОБА_2 було подано рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії Національної гвардії України, за наявності підстав, передбачених пунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с.24)

У рапорті також зазначено, що відповідач ознайомлений із обов`язком відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 964 від 12.07.2006 «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти та зобов`язався їх відшкодувати.

Із заявою зобов`язанням (а.с.30, 31) ОСОБА_1 ознайомлений 20.10.2021, що стверджується його підписом, однак кошти в добровільному порядку не повернув.

Доказів, за наявності яких ОСОБА_1 має на знижку за користування житлом та комунальними послугами, відповідачем не надано як суду першої, так і апеляційної інстанції. Разом з тим, визначенням пунктів 3, 4 Порядку № 964, відшкодування курсантами здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, розрахунок яких здійснюється згідно з нормами утримання курсантів.

Щодо відшкодування витрат грошового забезпечення, то колегія суддів зазначає наступне.

У розумінні частини шостої статті 2 Закону № 2232-XII навчання громадянина України у вищому навчальному військовому закладі є військовою службою і не виключає виконання завдань військової служби, котрі не мають жодного відношення до процесу навчання як такого, але спрямовані на забезпечення функціонування військової частини (військового формування, військового підрозділу тощо).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений «Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

При цьому пунктом 13 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає, крім випадків повернення сум грошової допомоги (при звільненні з військової служби) у разі скасування наказу відповідного командира про звільнення військовослужбовця з військової служби відповідно до чинного законодавства України.

Із системного аналізу вищевказаних положень вбачається, що грошове забезпечення військовослужбовця, за своїм змістом, є винагородою за державну службу особливого характеру, і виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця.

При цьому пунктом 13 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає.

За таких обставин колегія суддів констатує відсутність підстав для стягнення з колишнього курсанта витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, як особі, яка перебувала на публічній службі, у частині відшкодування сум грошового забезпечення, оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судом встановлено, що грошове забезпечення було виплачено відповідачу за відсутності недобросовісності з боку останнього або рахункової помилки з боку позивача та фактично було єдиним засобом до існування відповідача, з огляду на відсутність в нього будь-яких інших доходів, що з огляду на приписи ст. 1215 Цивільного кодексу України, зумовлює відсутність у відповідача обов`язку по поверненню позивачу наведеної суми. Відповідну правову позицію підтримав і Верховний Суд, що викладена в постанові від 11.02.2019 року у справі № 617/640/16-ц, що враховується судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання у Національній академії Національної гвардії України в частині суми грошового забезпечення, яке відповідно до Розрахунку фактичних видатків державного бюджету по КЕКВ-2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців" які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 за період навчання з 19.08.2020 по 18.10.2021, складає 213 322,35 грн.

Що ж стосується решти витрат, заявлених до стягнення з відповідача, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 N 419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеного начальником продовольчої служби.

Вартість витрат на продовольче забезпечення відповідача протягом навчання в Національній академії Національної гвардії України визначена у розрахунку витрат на харчування, складеному у відповідності до вимог зазначених нормативно-правових актів начальником продовольчої служби, та становить 31744,42 грн.

Відповідач за весь період навчання (крім канікулярної відпустки) перебував на продовольчому забезпеченні за рахунок державних коштів.

З рапортом про зняття з продовольчого забезпечення відповідач до командування Академії не звертався, а відтак, у період навчання жодного наказу про зняття відповідача з продовольчого забезпечення керівництвом Академії не приймалося.

Згідно з пунктом 2.1.3 Порядку розрахунку витрат, витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.

Також відповідно до пункту 2.1.4 Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Фактичне надання медичної допомоги відповідачу підтверджується списком медикаментів, витрачених по медичній частині для медичного забезпечення курсанта ОСОБА_1 (а.с. 43 48) під час лікування в лазареті медичної частини Національної академії НГУ.

Так, загальна вартість витрат на медичне забезпечення становить 564,94 грн.

Також відповідач за період навчання в Національній академії Національної гвардії України користувався комунальними послугами та енергоносіями, до яких відповідно до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Оплата за теплопостачання, електроенергію, водопостачання та водовідведення розраховується за період з дати зарахування до списків особового складу навчального закладу по дату виключення курсанта зі списків особового складу.

При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, які встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований вищий навальний заклад, у відповідному навчальному році.

Споживання вказаних комунальних послуг відповідачем здійснювалось під час перебування на території Національної академії Національної гвардії України на заняттях, під час самостійної підготовки, під час несення служби в добовому наряді та в інших випадках через те, що він знаходився на повному державному забезпеченні.

Відповідно до розрахунку фактичних видатків державного бюджету відповідача за період навчання, витрати на оплату комунальних послуг по останньому становлять 8645,45 грн. (3479,80 + 1965,98 + 3192,47 + 7,20)

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 під час навчання у Національній академії Національної гвардії України в частині суми 62728,01 коп. з яких: предмети, матеріали, обладнання та інвентар 21773,20 грн; медикаменти та перев`язувальні матеріали 564,94 грн; продукти харчування 31744,42 грн.; оплата теплопостачання 3479,80 грн; оплата водопостачання та водовідведення 1965,98 грн; оплата електроенергії 3192,47 грн; оплата послуг (крім комунальних) 7,20 грн, підлягають відшкодуванню відповідачем на користь Національної академії Національної гвардії України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Відповідно до положень ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної академії Національної гвардії України задоволити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі № 460/15034/21 скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Національної академії Національної гвардії України (, р/р UA1015295, МФО 820172, ДКСУ м.Київ) суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з утриманням в Національній академії Національної гвардії України у період з 19.08.2020 по 18.10.2021 у розмірі 62728 (шістдесят дві тисячі сімсот двадцять вісім) гривень 01 коп.

В решті відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 15.11.22