Справа № 580/4087/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року справа № 580/4087/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Остапенко І.С. від імені ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області, Державної судової адміністрації України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служба судової охорони про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

12.09.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області (18001, місто Черкаси, бул.Шевченка, будинок 245; ) (далі відповідач 1), Державної судової адміністрації України (01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5; ) (далі відповідач 2) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 щодо незабезпечення фінансування видатків на виплату їй додаткової винагороди визначеної постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

визнання протиправною бездіяльності відповідача 1, яка виразилася у невиданні наказів про нарахування та виплату позивачці, контролеру II категорії 1 відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області, додаткової винагороди у розмірі 30000 грн щомісячно, починаючи з 24.02.2022 до 08.07.2022, на підставі постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

зобов`язання відповідача 1 видати накази про нарахування та виплату додаткової винагороди, нарахувати та виплатити позивачці, контролеру II категорії 1 відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області, на підставі постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду у розмірі 30000 грн щомісячно, починаючи з 24.02.2022 до 08.07.2022.

Стверджує, що відповідно до зазначеної вище постанови КМУ набула права на отримання додаткової винагороди, яку відповідач 1 не включив до розрахунку заробітної плати всупереч вимог закону.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Залучив до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Службу судової охорони (01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5; ) (далі третя особа).

20.09.2022 від третьої особи до суду надійшли пояснення у справі, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стверджує, що накази про виплату співробітникам судової охорони додаткової винагороди, визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168, не видані, оскільки наявний фонд оплати праці не дозволяє здійснити таку виплату. Зазначені накази можуть видаватись виключно після надходження відповідних бюджетних асигнувань. Керівництвом Служби ведеться відповідна робота щодо отримання з Державного бюджету додаткових асигнувань для виплати співробітникам додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168. Вважає, що позивачка пропустила місячний строк звернення з позовною заявою до суду, оскільки заявленим спірним періодом щодо виплати вказаної додаткової винагороди є період з 24.02.2022 до 08.07.2022, а з позовом позивачка звернулася до суду 12.09.2022.

03.10.2022 від відповідача 1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стверджує, що у затвердженому відповідачем 2 кошторисі Служби судової охорони та Територіального управління на 2022 рік видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної постановою КМУ №168, не передбачені та не затверджені, у зв`язку з чим фінансовий ресурс Служби судової охорони і Територіального управління за фондом оплати праці не дозволяє здійснити таку виплату. Тому накази про виплату співробітникам додаткової винагороди, визначеної вказаною постановою, не можуть бути видані до надходження відповідних бюджетних асигнувань. Тобто, маючи затверджений кошторис територіального управління на 2022 рік щодо грошового забезпечення співробітників територіального управління, його начальник не має права видавати накази щодо витрачання затвердженого та не збільшеного у встановленому законодавством порядку кошторису без його відповідного збільшення центральним органом управління Служби судової охорони, який ці кошти мав отримати від відповідача 2.

06.10.2022 суд ухвалою повернув без розгляду клопотання (вх. від 03.10.2022 №29670/22) відповідача 1 про залучення до участі у справі співвідповідачів Міністерство фінансів України (04071, м.Київ, вул.Межигірська, 11; ) та Кабінет Міністрів України (01008, м.Київ, вул. Грушевського, 12/2; ).

10.10.2022 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій стверджується, що підставою для виплати грошового забезпечення співробітникам Територіального управління, зокрема його основних, додаткових та одноразових видів є накази відповідача 1. На період дії воєнного стану співробітникам Служби судової охорони передбачена виплата додаткової винагороди, яка входить до складу гарантованого державою грошового забезпечення позивачки. Відповідач не заперечує, що додаткова винагорода починаючи з 24.02.2022 до 01.07.2022 не нарахована та не виплачена і складає саме 30000,00грн щомісячно. З моменту введення воєнного стану позивачка, крім безпосередніх функціональних обов`язків, виконувала завдання Черкаської обласної військової адміністрації з охорони об`єктів критичної інфраструктури та охорони громадського порядку на вулицях м.Черкаси. Стверджує, що позивачка звернулася до суду з позовною заявою в межах строку, передбаченого ч.3 ст.122 КАС України та ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України.

Відповідач 2 не подав до суду відзив на позовну заяву, про причини неподання суд не повідомив.

Всі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до витягу з наказу Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області від 17 червня 2020 року №86 о/с позивачку призначено на посаду контролера II категорії першого відділення першого взводу охорони Першого підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області (відповідача 1), з 17 червня 2020 року.

Витягом з наказу відповідача 1 від 04.07.2022 №213 о/с позивачку 08.07.2022 звільнено зі служби в Службі судової охорони за власним бажанням. Зобов`язано встановити та виплатити щомісячну премію за період служби з 01.07.2022 до 08.07.2022 в розмірі 118% посадового окладу. Зазначено, що сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, становить 3129,46грн.

Довідкою від 22.08.2022 №54/7-9/22 підтверджується, що позивачці в період з 01.01.2022 до 08.07.2022 нараховане грошове забезпечення в сумі 95058,35грн, до складу якого входить: посадовий оклад, оклад за спеціальне звання, надбавка за вислугу, надбавка за особливості проходження служби, доплата за службу в нічний час, премія, індексація, допомога на оздоровлення. Вказану інформацію також продубльовано у довідці третьої особи від 25.10.2022 №54/7-12/22.

Зазначені довідки не містять відомостей щодо нарахування позивачці у спірному періоді додаткової винагороди. У розрахункових листах за січень 2022 року липень 2022 року також відсутні відомості щодо нарахування позивачці спірної доплати.

Адвокат Остапенко І.С. звернулася адвокатськими запитами до відповідачів, третьої особи та Міністерства фінансів України.

Відповідач 1 на запит адвоката листом від 10.08.2022 вих. № 54.06-251 повідомив, що позивачці додаткова винагорода у березні, квітні, травні, червні, липні 2022 року не нарахована та не виплачена, накази про виплату співробітникам Територіального управління, в т.ч. позивачці, додаткової винагороди не видавалися. Зазначив, що розпорядником коштів є відповідач 2, а третя особа проводить відповідну роботу щодо отримання з бюджету додаткових асигнувань для виплати додаткової винагороди та виплата додаткової винагороди співробітникам Територіального управління відбудеться якнайшвидше після надходження додаткових асигнувань.

Листом від 18.08.2022 №11-7278/22 відповідач 2 повідомив, що здійснює фінансування Служби судової охорони виключно в межах затверджених кошторисних призначень на 2022 рік. У затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік видатки на виплату додаткової винагороди не передбачені та не затверджені, у зв`язку з чим наявний фонд оплати праці не дозволяє здійснити таку виплату. Питання виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди можливо вирішити шляхом виділення додаткових коштів з державного бюджету. Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації вказаної вище постанови КМУ. Станом на 17.08.2022 видатки на зазначені цілі відповідачем 2 не збільшені.

Листом Міністерства фінансів України від 07.07.2022 №08020-02-7/14482 підтверджується, що під час розгляду питання збільшення на 2022 рік видатків за бюджетною програмою за КПКВК 0501020 для реалізації вимог постанови КМУ №168 Міністерство інформувало ДСА та Службу судової охорони, що в умовах воєнного стану для забезпечення Служби судової охорони необхідними коштами ДСА, як головний розпорядник коштів, має використати всі внутрішні резерви. Пропозицій щодо перерозподілу бюджетних асигнувань, затверджених у розписі державного бюджету, в розрізі економічної класифікації видатків бюджету з метою збільшення видатків на грошове забезпечення від ДСА до Мінфіну не надходило.

Тому позивачка звернулася в суд з вищевказаним позовом.

Щодо строків звернення до суду з позовною заявою суд урахував.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з абзацом першим ст.233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) в чинній редакції працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Абзацом другим зазначеної вище статті КЗпП України визначено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Позивачку звільнено зі служби 08.07.2022, що підтверджується вказаними вище доказами. Адвокатським запитом від 20.07.2022 в інтересах позивачки підтверджується звернення до відповідача 1 щодо заявлених предметом спору в цій справі. Відповідач 1 надав відповідь листом від 10.08.2022, докази вручення якої позивачці відсутні.

Отже, відсутні підстави вважати, що позивачка пропустила строк звернення до адміністративного суду. Тому відповідні доводи третьої особи не обґрунтовані.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 165 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі ЗУ №1402-VIII) визначено, що грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України "Про Національну поліцію" для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» установлено що:

розміри посадових окладів, окладів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони та схемою тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони, затверджених цією постановою;

порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Відповідно до п.4 Положення про Службу судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1051/0/15-19 (далі Положення), Служба складається з центрального органу управління (Центральний апарат) та територіальних підрозділів (територіальні управління) Служби.

У підпунктах 1.6, 5.3 Положення про територіальне управління Служби судової охорони у Черкаській області вказано, що начальник Територіального управління підпорядковується безпосередньо Голові Служби.

Відповідно до ст.161 ЗУ №1402-VIII Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України. Керівництво діяльністю Служби судової охорони здійснює Голова Служби судової охорони. Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п.2 ч.3 ст.148 ЗУ №1402-VIII функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Отже, відповідач 2 є головним розпорядником бюджетних коштів щодо виплати додаткової винагороди співробітникам Служби судової охорони.

Повноваження Служби судової охорони визначені ст.162 ЗУ №1402-VIII і до цих повноважень належать:

1) забезпечення пропуску осіб до будинків (приміщень) судів, органів та установ системи правосуддя та на їх територію транспортних засобів;

2) забезпечення підтримання та реагування на порушення громадського порядку при розгляді справ судом, вжиття заходів до припинення проявів неповаги до суду;

3) здійснення заходів з охорони, забезпечення недоторканності та цілісності приміщень судів, органів і установ системи правосуддя, недоторканності та цілісності розташованого у таких приміщеннях майна, запобігання, недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього;

4) здійснення заходів із запобігання загрозам особистій безпеці суддів, членів їх сімей, працівників суду, а також у суді - учасників судового процесу, виявлення та нейтралізації таких загроз; вжиття у разі надходження від судді відповідної заяви необхідних заходів для забезпечення безпеки судді, членів його сім`ї;

5) реагування в межах наданих законом повноважень на протиправні дії, пов`язані із посяганням на суддів, членів їх сімей, працівників суду, учасників судового процесу.

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, який затверджений наказом Державної судової адміністрації України від 26 серпня 2020 року №384 (далі Порядок №384).

Відповідно до п. 3 Порядку №384 грошове забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Згідно з п.п.4-7 Порядку №384 грошове забезпечення включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди, допомоги.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат (п.9 Порядку №384).

Пунктом 10 Порядку №384 визначено, що грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Пунктами 17-18 Порядку №384 визначено, що виплата грошового забезпечення співробітникам за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця. Грошове забезпечення співробітнику, прийнятому на службу, нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення співробітникам виплачується по день звільнення включно.

Суд урахував, що спірні обставини та предмет спору виникли в період дії Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, яким введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. У подальшому Указом Президента України від 18.04.2022 №2593/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова КМУ №168), до якої неодноразово вносились зміни.

У редакції ухвалення абзац перший пункту 1 постанови КМУ №168 встановлював на період дії воєнного стану додаткову винагороду, у т.ч. співробітникам Служби судової охорони в розмірі 30000,00грн та 100000,00грн для тих, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

07.07.2022 КМУ ухвалив постанову "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168" (набрала чинності з 08.07.2022 - останнього дня служби позивачки у відповідача 1), пунктом 2 якої установив, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року. Нею змінені у т.ч. розміри вказаної додаткової винагороди замість фіксованого розміру установленням максимальної межі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць. У цій частині постанова діє і на часу судового вирішення спору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VІІІ (далі Закон №389) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч.ч.1, 20 Закону №389 правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Частиною першою статті 64 Основного Закону України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Приписи ч.2 ст.64 Конституції України визначають, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції (частина друга). Отже, законодавець на конституційному рівні допускає в умовах воєнного стану обмеження соціальних прав громадян.

Абзацом третім підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України установлено, що в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Отже, за заявлений спірний період служби позивачці мала бути нарахована та виплачена вказана винагорода в чинній редакції постанови КМУ №168.

Встановлені обставини спору та надані докази підтверджують, що позивачці не нарахована та невиплачена вказана винагорода. Причиною стала відсутність щомісячних наказів з цього приводу начальника відповідача 1.

Пунктом 3 постанови КМУ №168 постановлено Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Отже, питання зміни видатків має відбуватися централізовано та є обов`язком відповідних державних органів. Зазначене породжує у визначеній абзацом першим п.1 постанови КМУ №168 публічних службовців законне сподівання на отримання за період служби у воєнному стані вказаної грошової винагороди.

Відповідно до підп.20 п.19 Положення Голова Служби приймає в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів, розпорядником яких є Служба.

Докази прийняття такого наказу для спірних обставин відсутні.

Відповідачі не підтвердили неналежний стан фінансування відповідача 1, відсутність коштів, у т.ч. в межах затвердженого фонду оплати праці працівників відповідача 1 для забезпечення нарахування та виплати вказаної доплати. Отже, відповідачі-суб`єкти владних повноважень не довели обґрунтованості невиконання вказаного нормативного акту. Водночас і позивачка не підтвердила будь-якими належними, допустимими та достовірними доказами посилання та обгрунтованість позовної вимоги щодо незабезпечення відповідачем 2 фінансування видатків на виплату їй додаткової винагороди, визначеної постановою КМУ №168. Загальні посилання з цього приводу не враховані.

Конституційний Суд України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначав про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Абзац перший ст.47 КЗпП України встановлює обов`язок роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Отже, суб`єкт владних повноважень не може порушувати чинний нормативно-правовий акт в сфері оплати праці (служби) виключно з підстав відсутності бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач 1 визнав, що не видав наказ та нарахування та не виплатив позивачці спірну додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168.

Враховуючи, що будь-яких виключень з приводу виконання зазначена постанова КМУ не містить, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача 1 щодо видачі такого наказу відносно позивачки.

Фактичного відпрацювання позивачкою повних місяців служби за вказаний нею період служби доказами не підтведжено.

Виконуючи завдання адміністративного суду, вказане в ст.2 КАС Україні, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача 1, як колишнього її роботодавця, видати наказ про нарахування та виплату їй за період служби з 24.02.2022 до 08.07.2022 передбачену постановою КМУ №168 додаткову винагороду. Вірне обчислення тривалості фактично відпрацьованих днів, зважаючи на ненадання суду сукупності належних доказів з цих питань, є безпосереднім обов`язком відповідача 1 та стосується правовідносин, які ще не виникли. Тому в цій частині задоволенню позовні вимоги не підлягають.

З огляду на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат, відсутні підстави для його розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20,72-79, 133-139, 241-245, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов адвоката Остапенко І.С. від імені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області (18001, місто Черкаси, бул.Шевченка, будинок 245; ) щодо видання наказів про нарахування та виплату ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), як контролеру II категорії 1 відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області, за період її служби з 24.02.2022 до 08.07.2022 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та зобов`язати видати такий наказ.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 14.11.2022.