Справа № 260/2247/22
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2022 року м. Ужгород№ 260/2247/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Марича Івана Юрійовича (далі представник позивача) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), яким просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача- Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у призначенні позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу роботи;

2) зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 » період її роботи в ДП «Тересвянський завод продтоварів» з 01.01.2004 року по 01.03.2008 року, який обумовлює її право на отримання пенсії за віком та зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком, починаючи з часу набуття нею права на пенсію (а.с.1-6).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2021 року позивачу виповнилося 60 років, і загальний трудовий стаж складав понад 30 років, так вона, відповідно до п.1-2 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», набула право на призначення їй пенсії за віком. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулась із відповідною заявою до відповідача, надавши трудову книжку, довідки про заробітні плати, інші необхідні документи. Відповідач, здійснивши перевірку поданих документів та зустрічні звірки з підприємствами, установами, реєстрами, повідомив, що згідно наданих позивачем документів її страховий стаж становить 25 років11 місяців 27 днів, що до її стажу пенсійним органом не враховано період її роботи з 01.01.2004 року по 01.03.2008 років у зв`язку із відсутністю даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідач визнав, що заробітна плата за цей період позивачеві нараховувалась, однак зазначив, що у відповідності до вимог ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. При цьому відповідачем роз`яснено, що позивач має право самостійно сплатити страхові внески за попередні періоди відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», при умові укладання угоди про добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування. На підставі вищенаведеного позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком. Окремого рішення про відмову позивачеві відповідач не надавав, така відмова зазначена у листі відповідача за № 0700-0210-8/52655 від 30 грудня 2021 року. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у призначені пенсії останньому протиправним, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачеві п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.21, 22).

У подальшому представником Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області було надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вбачається, що 07 грудня 2021р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком №4657. Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», з 01 квітня 2021 року органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій. Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій бек- офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. На підставі розгляду заяви від 07 грудня 2021р. та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) відмовлено у призначенні пенсії за віком, про що винесено рішення №92 від 08 грудня 2021 року, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Згідно наданих документів загальний страховий стаж становить 25 років 11 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 01 січня 2004 року по 01 березня 2008 року у зв`язку з відсутністю даних у Реєстрі застрахованих осіб. Згідно довідки за № 01-11/258 від 01 грудня 2021 року нарахування заробітної плати за цей період здійснювалося, проте у відповідності до статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Щодо позовної вимог зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу починаючи з часу набуття нею права на пенсію, зазначає, що така не підлягає задоволенню, оскільки дані повноваження мають дискреційний характер і відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду України. У зв`язку з вищезазначеним, вважає, що відповідач діяв в межах чинного законодавства, порядок дій було повністю дотримано, порушень з боку органу Фонду відсутні. Відтак, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню (а.с.24-26).

Разом з відзивом на позовну заяву, представником Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, обґрунтоване тим, що розгляд заяви позивача від 07 грудня 2021 року щодо призначення пенсії за віком здійснювалося саме Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оскільки такий орган, визначено за принципом екстериторіальності. Ба більше, рішення про відмову у призначенні пенсії № 92 від 08 грудня 2021 року приймалося саме Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (а.с.27).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було задоволено клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про залучення до участі у даній справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) (а.с.29, 30).

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач 2) також надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вбачається, що проти задоволення позову заперечує, у зв`язку з його безпідставністю.

Розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою за вх. № 4657 про призначення пенсії, яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

До заяви №4657 від 07 грудня 2021 року позивачем було додано всі необхідні документи, передбачені п. 2.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Даний факт не оспорюється сторонами по справі.

На виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.02.2021 за № 339/35961, якою внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, органи Пенсійного фонду України застосовують екстериторіальний принцип призначення та перерахунку пенсій.

Принцип екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій та прийняття відповідних рішень структурними підрозділами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Згідно п.1.1 розділу І Порядку заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після прийняття рішення про призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення за № 92 від 08 грудня 2021 року про відмову у призначенні пенсії.

Листом від 30 грудня 2021 року за № 0700-0210-8/52655 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило позивача про те, що за результатами розгляду його заяви №4657 від 07 грудня 2021 року було прийнято рішення за №92 від 08 грудня 2021 року про відмову у призначенні пенсії, оскільки згідно наданих документів її загальний стаж становить 25 років 11 місяців 27 днів. Попередньо до страхового стажу враховані періоди роботи з 16 листопада 2001 року по 31 грудня 2003 року, що підтверджено довідкою № 07-04/788 від 10 листопада 2021 року, яка видана на підставі відомостей про заробітну плату. Даний період має бути переглянуто з урахуванням довідки № 01-11/258 від 01.12.2021р., а саме: з 15.11.2001р. по 30.11.2002р., з 01.01.2003р. по 31.01.2003р. та з 01.05.2003р., з 01.09.2003р. по 15.10.2003р.. Крім того, згідно акту перевірки № 304 від 01.12.2021 року та довідки про заробітну плату № 01-11/258 від 01.12.2021 року виявлено розбіжності щодо нарахування заробітку за 2002 рік, тому для правильного визначення тривалості періоду стажу за 2002 р., спеціалістами відділу обслуговування громадян № 7 надана службова записка щодо уточнення вищезгаданих періодів. Також в листі було зазначено, що до стажу не враховано періоди роботи з 01 січня 2004 року по 01 березня 2008 року, у зв`язку з відсутністю даних у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно довідки № 01-11/258 від 01 грудня 2021 року нарахування заробітної плати за цей період здійснювалося, проте у відповідності до вимог статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в систему персоніфікованого обліку. Даним листом позивачеві також роз`яснено, що для отримання необхідного страхового стажу громадяни мають право сплатити страхові внески за попередні періоди відповідно до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» при умові укладення угоди про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Під добровільною участю у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування розуміється сплата страхових внесків до Пенсійного фонду України протягом терміну, який особа бажає зарахувати у свій страховий стаж. Ці відносини набувають чинності з моменту укладення відповідного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування між органами Державної податкової служби України та фізичною особою. В разі здійснення доплати та уточнення акту перевірки, при повторному зверненні, стаж позивача буде переглянуто. Враховуючи викладене, відповідач відмовив позивачеві у призначені пенсії (а.с.15, 16).

Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії протиправними та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся через представника до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 досягла 60-річного віку, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 Тячівським районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області 03 листопада 2011 року (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із визначенням, наведеним у абз. 36 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (надалі - Порядок № 637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 01 січня 2004 року по 01 березня 2008 року в Державному підприємстві «Тересвянський завод продтоварів», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Натомість матеріалами справи, а саме: трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 підтверджено трудовий стаж позивача в наступному порядку:

- згідно відомостей на сторінках 10 11 внесено запис за № 13 від 16 листопада 2001 року, згідно наказу № 46 від 12 листопада 2001 року позивач прийнята на роботу в цех безалкогольних напоїв укладчиком бутилок, запис внесено директором Державного підприємства «Тересвянський завод продтоварів», скріплено підписом та печаткою (а.с.11);

- згідно відомостей на сторінках 12-13 внесено запис за № 14 від 01 квітня 2004 року, так позивача на підставі наказу № 8 від 01 квітня 2004 року переведено на посаду охоронника (а.с.12);

- згідно відомостей на сторінках 12-13 внесено запис за № 15 від 01 березня 2008 року, де зазначено, що на підставі наказу № 8 від 29 лютого 2008 року позивача звільнено з роботи за власним бажанням (ст.38 КЗпП України).

Вищезазначені записи, здійснено директором та скріплені його підписом та печаткою підприємства.

Даний факт підтверджений копіює трудової книжки позивача та не заперечується сторонами.

Натомість, відповідачі стверджують, що при розгляді заяви позивача про призначення останній пенсії за віком, ними не було враховано періоду роботи з 01 січня 2004 року по 01 березня 2008 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про сплату позивачем страхових внесків у вказаних період.

Однак, згідно наявних в матеріалах справи доказів, а саме копії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії видану ОСОБА_1 Архівним відділом Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 24 червня 2022 року за № 07-04/336, судом встановлено, що в період з січня 2005 року по березень 2008 року підприємством здійснювалося нарахування останній заробітної плати та зазначено, що на всі виплати нараховано страхові внески. Щодо нарахування позивачеві заробітної плати за 2004 рік, і довідці зазначено, що книга нарахування заробітної плати на зберігання до Архівного відділу не поступила (а.с.14).

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено наступне.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі Порядок).

Згідно п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження стажу роботи необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачами, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подала трудову книжку, в якій наявні відомості про прийняття ОСОБА_1 16 листопада 2001 року на роботу в Державне підприємство «Тересвянський завод продтоварів» та звільнена з 01 березня 2008 року. Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції, жодних заперечень щодо їх достовірності відповідачі не заявляють.

Тому суд вважає, що такі є належним доказом підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 у період з 01 січня 2004 року по 01 березня 2008 року в ДП «Тересвянський завод продтоварів».

Відповідачем також не спростовано те, що відсутність відомостей в особових рахунках нарахування заробітної плати ОСОБА_1 у ДП «Тересвянський завод продтоварів» є результатом бездіяльності роботодавця, дане твердження стосується лише 2004 року, натомість Архівною довідкою від 24 червня 2022 року за № 07-04/336 підтверджено нарахування заробітної плати в період з 01 січня 2005 року по 01 березня 2008 року (а.с.14).

Суд вважає, що враховуючи приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, тягар доведення правомірності прийнятого рішення покладається саме на суб`єкт владних повноважень.

Суд зазначає, що норми чинного законодавства покладають саме на роботодавця обов`язок щодо повноти ведення обліку особового складу та заробітної плати працівників, за недотримання якого встановлена відповідальність.

Тому суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у довідці. Неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу особи, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Більше того, пенсіонер не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок недотримання роботодавцем порядку обліку особового складу та заробітної плати, оскільки це суперечитиме конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.

Отже, проаналізувавши законодавчі вимоги, що регламентують порядок обчислення страхового стажу для отримання пенсії, суд дійшов висновку, що трудова діяльність включається до такого в разі її належного документального підтвердження. При цьому, суд враховує те, що згідно із законодавчими нормами основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на вищенаведені законодавчі норми суд вважає достатніми та належними доказами відповідні записи трудової книжки ОСОБА_1 для підтвердження трудового стажу у період з 01 січня 2004 року по 01 березня 2008 року у ДП «Тересвянський завод продтоварів», а тому такий підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Свою відмову врахувати періоди роботи на зазначених підприємствах в повному обсязі відповідач аргументує відсутністю відомостей про сплату роботодавцем за позивача у вказаних періодах страхових внесків.

Згідно ст. 1 Закону №1058 страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В розумінні норм Закону №1058 страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Ч. 2 ст. 24 Закону №1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 20 Закону №1058 страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону №1058).

Відповідно до ч. 10 ст. 20 Закону №1058, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що фактично, внаслідок невиконання ДП «Тересвянський завод продтоварів» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на таких підприємствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Суд вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу окремих періодів його роботи.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не зарахування періодів роботи в ДП «Тересвянський завод продтоварів» до страхового стажу позивача.

До такого ж правого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17 та від 23 березня 2020 року у справі №535/1031/16-а, від 09 жовтня 2020 року у справі № 341/460/17 та від 01 березня 2021 року у справі №423/757/17.

Отже, беручи до уваги фактичні обставини даної справи, з метою найбільш ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією про сплату такого, яка міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі вищевказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 № 92 від 08 грудня 2021 року.

3. Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , період її роботи в Державному підприємстві «Тересвянський завод продтоварів» з 01 січня 2004 року по 01 березня 2008 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець