Справа № 640/3002/20
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 640/3002/20

касаційне провадження № К/990/14243/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві

на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року (головуючий суддя - Кармазін О.А.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Карпушова О.В.; судді - Епель О.В., Кузьмишина О.М.)

у справі № 640/3002/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж ЛТД»

до Головного управління ДПС у м. Києві,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар-Компані Груп»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оліас-ЛТД»,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж ЛТД» (далі - ТОВ «Спеценергомонтаж ЛТД»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 листопада 2019 року № 000925504 та від 19 листопада 2019 року № 000924504.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 23 вересня 2020 року адміністративний позов задовольнив повністю.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 жовтня 2021 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ГУ ДПС у м. Києві звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на фіктивному характері оспорюваних господарських операцій.

Верховний Суд ухвалою від 04 серпня 2022 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві.

30 серпня 2022 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій з`ясовано, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Спеценергомонтаж ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛІАС-ЛТД» за березень, квітень 2019 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР-КОМПАНІ ГРУП» за грудень 2018 року, січень, лютий 2019 року, показників декларацій з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 17 жовтня 2019 року № 173/26-15-05-04-04/35334835.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв`язку з неправомірним формуванням податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР-КОМПАНІ ГРУП» за наслідками постачання пусконалагоджувальних робіт щодо обладнання Торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом, що знаходиться за адресою: м. Київ, площа Спортивна 1-А, робіт з технічного обслуговування, експлуатації та супроводу обладнання мереж і систем Торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом, що знаходиться за адресою: м. Київ, площа Спортивна 1-А, а також Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛІАС-ЛТД» за наслідками постачання робіт з улаштування гідроізоляції, сервісного обслуговування, технічної експлуатації та супроводження комунікацій Торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом, що знаходиться за адресою: м. Київ, площа Спортивна 1-А, з огляду на фіктивний характер проведених поставок.

Обґрунтовуючи свою позицію, ГУ ДПС у м. Києві посилалося на ненадання платником документів, які б підтверджували якість товарно-матеріальних цінностей, перепусток для робітників, доказів здачі об`єкта під охорону на неробочий час, журналу відвідувань за охоплений перевіркою період.

Також контролюючий орган звертав увагу на відсутність у постачальників ТОВ «Спеценергомонтаж ЛТД» у достатній кількості трудових ресурсів, а також основних і виробничих засобів, необхідних для здійснення оспорюваних поставок.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем 19 листопада 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № 000925504, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 6190021,00 грн за основним платежем та 3095011,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; № 000924504, згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1738695,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом оскаржуваних актів індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими платником до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: деталізованих актів виконаних робіт; кошторисів; актів прийому-передачі змонтованих матеріалів замовника та прийому-передачі матеріалів замовника в монтаж; актів приймання виконаних будівельних робіт; податкових накладних; платіжних документів; банківських виписок; фотоматеріалів з фіксацією окремих видів об`єктів робіт; схем приміщень; деталізованих переліків обладнання та робіт; документів, які свідчать про господарський характер понесених ТОВ «Спеценергомонтаж ЛТД» витрат, а саме в рамках виконання замовлень перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРИ О», яке є власником Торговельно-офісного комплексу та листом від 12 травня 2020 року № 652 підтвердило залучення платником Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІАС-ЛТД» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР-КОМПАНІ ГРУП» як субпідрядників для виконання робіт у належній йому будівлі.

Крім того, під час вирішення спору в суді першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР-КОМПАНІ ГРУП» надано пояснення, в яких воно підтвердило фактичні господарські відносини з позивачем та вказало, що станом на час виконання робіт мало у своєму штаті 13 працівників, офісні та складські приміщення відповідно до договорів від 18 червня 2018 року та від 25 червня 2018 року, а також ліцензію на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, види діяльності за якою охоплюють види робіт (послуг), які виконувалися за замовленням ТОВ «Спеценергомонтаж ЛТД» на вказаному вище об`єкті.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛІАС-ЛТД» також надано пояснення на підтвердження фактичного виконання спірних господарських операцій та долучено до матеріалів справи відповідні копії договорів, актів приймання-здачі робіт/послуг, банківських виписок, договорів оренди/суборенди, ліцензій, штатного розпису та звітів за формою 1-ДФ щодо 13 штатних одиниць працівників.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його контрагентів, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних юридичних осіб, судових рішень, вироків тощо, не наведено будь-яких об`єктивних доводів щодо здійснення ТОВ «Спеценергомонтаж ЛТД» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Твердження ГУ ДПС у м. Києві про те, що контрагенти позивача не мали необхідних ресурсів для провадження господарської діяльності обґрунтовано відхилено судами попередніх інстанцій, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, які, в свою чергу, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів щодо постачальників платника та дослідження первинних документів, а також спростовані Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛІАС-ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР-КОМПАНІ ГРУП» в судовому процесі шляхом долучення до матеріалів справи штатних розписів та звітів за формою 1-ДФ.

Таким чином, висновок судових інстанцій про необ`єктивність доводів контролюючого органу щодо неправомірності відображення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за оспорюваними господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ГУ ДПС у м. Києві без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

С. С. Пасічник