Справа № 200/4038/22
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року Справа№200/4038/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що поданий адвокатом Меламедом Вадимом, про визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача про поновлення пенсії та зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача про поновлення виплати пенсії подану 1 грудня 2021 року та винести рішення щодо поновлення виплати пенсії, відповідно до вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік, до виїзду за кордон отримувала пенсію. 1 грудня 2021 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з особистою заявою про поновлення виплати пенсії з 1 квітня 2001 року, засвідченою нотаріально в Державі Ізраїль та легалізованою печаткою апостиль у відповідності до Гаазької Конвенції. Проте, на час подання позову заява позивача про поновлення пенсії відповідачем не розглянута та рішення не прийнято. З метою захисту прав позивача на отримання пенсії просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійнестрахування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005року №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком подаються, зокрема документи про місце проживання (реєстрації) особи, тобто особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Проте, до заяви позивача не було додано належного документу що засвідчує місце реєстрації. Відповідач вказав, що оскільки позивач не має реєстрації на території України, на території обслуговування управлінням, або довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тобто в нього відсутня адреса за якою можна було б поставити його на облік як отримувача пенсії, тому програмне забезпечення «Підсистема призначення та перерахунку пенсій» не дозволяє поставити на облік особу, без місця реєстрації, на території обслуговування, тобто без адреси. Також відповідач вказав, що 24 серпня 2022 року позивачу надана відповідь з рекомендаціями щодо поновлення виплати пенсії, зокрема вказано про необхідність надати документи: паспорт; облікову картку платника податку; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (за наявності); заяву про відкритий рахунок для виплати пенсії в уповноваженому банку (за бажанням). Відповідач вважає, що оскільки управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, тому підставі для задоволення позовних вимог відсутні.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 9 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 31 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у сторін докази по справі.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року витребувано у сторін докази по справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 виданим 15 березня 2012 року, органом 2ІSR (строк дії до 15 березня 2022 року).

Реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків позивача НОМЕР_2 , що підтверджується копією картки платника податків.

Як зазначає представник позивача, 1 квітня 2001 року ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання. Перед виїздом за кордон мешкала за адресою АДРЕСА_1 , та отримувала пенсію за віком.

Після виїзду за кордон позивач пенсію не отримує, що не заперечується відповідачем.

30 вересня 2021 року, на прийомі у адвоката Вадима Меламеда в Ізраїлі, ОСОБА_2 оформила заяву (встановленого зразка) про поновлення виплати пенсії з 1 квітня 2001 року. Підпис позивача у заяві, засвідчений печаткою Апостиль.

1 грудня 2021 року представник позивача направив до Головного управління Пенсійного фонду України оригінал заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії, додавши: засвідчену копію довіреності представника, засвідчену копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон, засвідчену копію трудової книжки, ордер на надання правової допомоги.

При цьому, будь-яку відповідь чи рішення відповідача з питань поновлення пенсії ОСОБА_2 , представник позивача, станом на час подання позову, не отримав, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На вимогу ухвали суду, відповідачем також не надано доказів розгляду заяви позивача про поновлення пенсії, зокрема відповідь з рекомендаціями від 24 серпня 2022 року (як зазначено відповідачем у відзиві).

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 9 липня 2003 року (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно зі статтею 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульована Порядком №22-1.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 (у редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин) заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

За положеннями пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу);

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи:

6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Відповідно до пункту 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пункту 3.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, надає:

роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій;

у разі необхідності - бланки документів;

допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії;

у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до положень пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до пункту 1.7. Порядку 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, а за наявності підстав, додатково витребувані пенсійним органом документи.

Тобто, особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.

Як встановлено судом, за наслідками розгляду заяви про поновлення пенсії ОСОБА_2 від 30 вересня 2021 року, поданої адвокатом Вадимом Меламедом 1 грудня 2021 року, пенсійний орган, протягом встановленого періоду, рішення або роз`яснення щодо недотримання вимог Порядку №22-1 щодо подачі заяви про призначення пенсії та необхідних документів для призначення пенсії, не приймав та представнику позивача не направляв.

Суд зауважує, що з аналізу наведених вище норм чинного законодавства слідує певний, законодавчо визначений, порядок призначення пенсій, який передбачає звернення особи, яка вважає наявним у себе права на призначення певного виду пенсії, із заявою за формою, встановленою чинним законодавством, та доданням підтверджуючих документів, за результатами розгляду яких орган Пенсійного фонду або витребує у заявника додаткові документи, або приймає одне з рішень: призначає чи відмовляє у призначенні пенсії.

У разі не відповідності поданих заявником документів вимогам законодавства або у разі їх недостатності, відповідач в силу вимог положень 4.2 Порядку №22-1 не був позбавлений можливості витребувати вказані документи.

Проте, отримавши заяву встановленого зразка про призначення пенсії, відповідачем взагалі не було здійснено жодних дій, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо надання роз`яснень позивачеві в серпні 2022 року, оскільки докази надання таких роз`яснень в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано. До того суд звертає увагу, що навіть надання роз`яснень у серпні 2022 року на заяву від 30 вересня 2021 року в будь-якому разі здійснено з порушенням строків. Крім того, відповідач, отримавши заяву представника позивача про поновлення виплати пенсії, та додані до звернення документів, всупереч пункту 4.3 Порядку № 22-1 не прийняв відповідного рішення про призначення/відмову у призначенні пенсії, чим порушив права та законні інтереси позивача.

За наведених обставин суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача про поновлення пенсії та зобов`язує відповідача розглянути заяву про поновлення пенсії.

При цьому суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо поновлення виплати пенсії, відповідно до вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, передчасними, тому задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначалось вище відповідачем не надано оцінку поданої позивачем заяви та документів.

При цьому суд вважає за необхідне, стосовно тверджень відповідача щодо підстави відмови в поновленні пенсії ОСОБА_1 як відсутність зареєстрованого місця проживання на території України та/або довідки внутрішньо переміщеної особи, що висловлені у відзиві на адміністративний позов, зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року по справі № 489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року по справі № 540/4060/20, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058 втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Таким чином, незалежно від проживання в Державі Ізраїль, позивач вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі правом на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод відповідач зобов`язаний відновити йому виплату пенсії.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року по справі № 160/5259/20.

Крім того, імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв`язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в п. 52 рішення у справі №10441/06 Пічкур проти України від 7 лютого 2014 року.

На підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не розгляду заяви позивача про поновлення пенсії та зобов`язати розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії подану 1 грудня 2021 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанцій про сплату судового збору, позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не розгляду заяви про поновлення пенсії ОСОБА_1 подану 1 грудня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) про поновлення пенсії подану 1 грудня 2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв