Справа № 280/5300/22
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року Справа № 280/5300/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (далі відповідач 2) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (Код ) зарахувати до трудового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком періоди навчання у середньому професійно-технічному училищі № 34 починаючи з 01.09.1977 по 25.07.1979, період роботи у радгоспі «Червоний фронт» з 07.06.1988 по 09.11.1994, та перебування на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості Запорізької області у період з 05.01.2012 по 28.03.2012, і з 10.10.2013 по 16.10.2013;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення за пенсією починаючи з 09.06.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком, на що отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії з підстави відсутності на момент досягнення пенсійного віку необхідного страхового стажу. Вважає рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком протиправним, так як, має необхідний страховий стаж. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Від Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області надійшов відзив 30.09.2022, у якому відповідач 2 не погоджується із позовними вимогами з наступних підстав. Розглянувши заяву позивачки з доданими до неї документами, Головним управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькій області винесене рішення від 15.06.2022 №31 про відмову у призначенні пенсії. Відповідачем 1 встановлено, що пенсійний вік позивачки на момент звернення за призначенням пенсії становить 60 років, проте страховий стаж становить 17 років 03 місяці 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком при необхідній кількості 29 років у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачкою до заяви не додавались документи, що свідчать про факт догляду за дитиною інвалідом до 16 років, архівна довідки №157, №158 від 08.07.2022, видані ДНЗ Запорізький професійний ліцей сервісу, №1738 від 14.07.2022, виданої Запорізьким міським центром зайнятості, які надані лише до суду. Органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями самостійно визначати страховий стаж, а здійснюють його обрахування на підставі наданих позивачем документів. Позивачкою не в повній мірі надані усі необхідні документи, на підставі яких можна вірно визначити страховий стаж, її вимоги до відповідачів є передчасними. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач 1 правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався, ухвала про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області 13.09.2022.

Частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі матеріалів справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області встановлено, що загальний страховий стаж позивачки становить 17 років 3 місяці 15 днів та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.06.2022 №31.

Вказано, що до страхового стажу не зараховані:

- період навчання з 01.09.1977 по 25.07.1979, оскільки в трудовій книжці від 25.07.1979 НОМЕР_1 не зазначено номер та дата, видачі диплому;

- період роботи з 07.06.1988 по 09.11.1994, оскільки позивач прийнята на роботу в радгосп «Червоний фронт», а звільнена з ВАТ «Червоний фронт»;

- період отримання допомоги по безробітті з 05.01.2012 по 27.03.2012, з 30.05.2013 по 31.05.2013, з 10.10.2013 по 15.10.2013, оскільки відсутня інформація про перебування на обліку в центрі зайнятості в індивідуальних відомостях про застраховану особу в застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 07.04.2027.

Не погоджуючись з відмовою відповідача 1 у призначенні пенсії за віком, вважаючи рішення протиправним, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XIІ (далі Закон №1788-XIІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1788-XIІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Положеннями ч.1 ст. 26 Закону №1058-IV встановлено, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XIІ, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону №1788-XIІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» (далі - Постанова №301), відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Судом досліджена надана позивачем до матеріалів справи копія трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1979.

Записом №1 від 01.09.1977, у трудовій книжці підтверджується, що позивач зарахована на навчання до ПТУ №34. Відповідно до запису №2 від 25.07.1979 зазначено, після закінчення ПТУ №34 направлена на операцію «заготівельник з розряду» в цех 3.

Згідно з записом №10 від 07.06.1988 у трудовій книжці, позивач прийнята в ясла-садок на посаду няні, радгоспу «Червоний Фронт». В трудовій книжці міститься запис №11 від 09.11.1994 про звільнення за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення ним шести років.

Відповідно до записів №24 від 05.01.2012, №25 від 27.03.2012, №44 від 10.10.2013, №45 від 15.10.2013 позивачка перебувала на обліку у Бердянському міському центрі зайнятості Запорізької області та отримувала виплату допомоги по безробіттю у період з 05.01.2012 по 28.03.2012, з 10.10.2013 по 16.10.2013.

Доказів протилежного відповідачами не надано.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні підставою для ненарахування вказаних періодів зазначено, що запис про навчання не містить номер та дати видачі диплому, запис про прийняття на роботу в радгосп «Червоний фронт», а запис про звільнення з ВАТ «Червоний фронт».

Суд звертає увагу, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванні заробітної плати на конкретну посаду, яку позивач займав у той чи інший період його роботі підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Період отримання допомоги по безробітті не зарахований відповідачем, оскільки відсутня інформація про перебування на обліку в центрі зайнятості в індивідуальних відомостях про застраховану особу в застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону № 1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Проаналізувавши вищенаведене суд зазначає, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Стосовно тверджень відповідача 1 про неможливість зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача у зв`язку з відсутністю інформації про перебування на обліку в центрі зайнятості за даними реєстру застрахованих осіб, суд зазначає, що навіть відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про перебування на обліку не може бути самостійною підставою для позбавлення особи права на врахування стажу або на пенсію.

При цьому, записи про перебування на обліку позивача у спірному періоді містяться в трудовій книжці, також позивачем до матеріалів справи надані довідки Запорізького міського центру зайнятості на підтвердження перебування на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості від 14.07.2022 №1738, №1739.

Щодо доводів відповідача 2 про відсутність надання додаткових документів позивачем при зверненні за пенсією, суд вказує наступне.

В силу положень статті 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсійні виплати.

В той же час пункт 43 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Однак, відповідачами не надано доказів здійснення законодавчо визначених дій для встановлення періоду роботи, який підлягає зарахуванню до загального стажу позивача.

Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області маючи цілу низку повноважень, жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинило, поклавши весь тягар відповідальності на позивача.

Як встановлено судом, позивач додаткові документи отримала вже після відмови у призначенні пенсії, а отже не могла надати такі разом з заявою про призначення пенсії.

Отже, судом встановлено, що періоди навчання у середньому професійно-технічному училищі № 34 починаючи з 01.09.1977 по 25.07.1979, період роботи у радгоспі «Червоний фронт» з 07.06.1988 по 09.11.1994, та перебування на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості Запорізької області у період з 05.01.2012 по 28.03.2012, і з 10.10.2013 по 16.10.2013 не зараховані позивачу за відсутності підстав, визначених законом.

Щодо позовної вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV, з дня звернення за пенсією починаючи з 09.06.2022, суд зазначає таке.

Як зазначено вище, саме до повноважень органу Пенсійного фонду належить питання обчислення страхового стажу (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Суд в цьому судовому рішенні дійшов висновку про необхідність зарахування до страхового стажу періодів навчання у середньому професійно-технічному училищі № 34 починаючи з 01.09.1977 по 25.07.1979, період роботи у радгоспі «Червоний фронт» з 07.06.1988 по 09.11.1994, та перебування на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості Запорізької області у період з 05.01.2012 по 28.03.2012, і з 10.10.2013 по 16.10.2013.

Позивач вважає, що період догляду за дитиною з інвалідністю з 22.05.1997 по 18.02.2003 повинен також бути зарахований до загального трудового стажу, проте вимога щодо зарахування вказаного періоду не заявляється.

У оскаржуваному рішенні відсутня інформація щодо розгляду відповідачем 1 питання зарахування чи не зарахування вказаного періоду, розрахунок наданий відповідачем 2 такого періоду не містить.

Суд доходить висновку, про відсутність у даній справі спору щодо зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною з інвалідністю з 22.05.1997 по 18.02.2003, оскільки таке питання не було розглянуте відповідачами.

Відповідно, саме територіальний орган Пенсійного фонду має розглянути питання обчислення страхового стажу позивача з врахуванням зазначеного періоду з 22.05.1997 по 18.02.2003 та періодів навчання у середньому професійно-технічному училищі № 34 починаючи з 01.09.1977 по 25.07.1979, період роботи у радгоспі «Червоний фронт» з 07.06.1988 по 09.11.1994, та перебування на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості Запорізької області у період з 05.01.2012 по 28.03.2012, і з 10.10.2013 по 16.10.2013, які підлягають зарахуванню за встановленими обставинами у даній справі, а суд позбавлений компетенції з обчисленні такого стажу, що унеможливлює висновок про достатність такого стажу для призначення пенсії за віком.

В такому випадку належним способом захисту порушеного права позивача в цій частині буде зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Позивачу відмовлено в призначенні пенсії саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.06.2022 №31, визначеного як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженою постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

У Головного управління в Запорізькій області відповідно до приписів Порядку №22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно призначення позивачу пенсії.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що належним, співмірним та ефективним способом захисту порушеного права за встановленими обставинами у даній справі є визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.06.2022 №31 про відмову у призначенні пенсії позивачу, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , періоди навчання у середньому професійно-технічному училищі № 34 починаючи з 01.09.1977 по 25.07.1979, період роботи у радгоспі «Червоний фронт» з 07.06.1988 по 09.11.1994, та перебування на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості Запорізької області у період з 05.01.2012 по 28.03.2012, і з 10.10.2013 по 16.10.2013, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком із врахуванням висновків суду в цій справі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Розподіл витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.06.2022 №31 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання у середньому професійно-технічному училищі № 34 починаючи з 01.09.1977 по 25.07.1979, період роботи у радгоспі «Червоний фронт» з 07.06.1988 по 09.11.1994, та перебування на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості Запорізької області у період з 05.01.2012 по 28.03.2012, з 10.10.2013 по 16.10.2013.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з дня звернення за пенсією починаючи з 09.06.2022, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із врахуванням висновків суду в цій справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Розподіл витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області (вул.Герцена,10, м. Хмельницький, 29000; ),

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; ).

Повне судове рішення складено 11.11.2022.

Суддя Б.В. Богатинський