Справа № 817/1174/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Друзенко Н.В.

02 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 817/1174/16 пров. № А/857/14023/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук Ю.Р.

апелянта: ОСОБА_1

представника апелянта: Щербяк Ю.В.

представника відповідача: Дем`янюка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі № 817/1174/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

29.07.2016р. ОСОБА_1 звернувся із позовом до Державної фіскальної служби України Рівненської митниці ДФС, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 23.06.2016р. №248-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити на посаді головного державного інспектора митного поста «Удрицьк» Рівненської митниці ДФС, а у разі відсутності вищевказаної посади на будь-яку рівнозначну атестовану посаду Рівненської митниці ДФС.

Ухвалою від 09.06.2022р. замінено відповідача у справі: Рівненську митницю ДФС на його правонаступника - Поліську митницю Держмитслужби, а Поліську митницю Держмитслужби на його правонаступника - Рівненську митницю. ()

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.08.2022р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт просить апеляційний суд, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник Щербяк Ю.В. в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник відповідача Дем`янюк С.М. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

25.04.1995р. ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора митного поста «Удрицьк» Дубровицької митниці, що підтверджується наказом №55ос від 21.04.1995р.

08.06.1995р. позивач склав Присягу державного службовця, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 .

Із змісту ст. 14, ст.17 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723 XII (який чинний на момент вчинення порушень), п.10.ст.2, ст.36 Закону України «Про державну службу» (який чинний на дату завершення службового розслідування) видно, що особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки .

З тексту присяги видно, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення присяги. Складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Таким чином, під порушенням присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно тексту присяги в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт її порушення, а складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, а й моральну відповідальність за їх виконання.

Верховний Суд України неодноразово, аналізуючи текст присяги державних службовців, зазначав, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення присяги.

Колегія суддів зауважує, що як порушення присяги, так і дисциплінарне правопорушення, можуть бути наслідком недодержання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби.

10.04.1997р. у зв`язку із ліквідацією Дубровицької митниці позивач звільнений із займаної посади, що підтверджується наказом № 11-ос від 08.04.1997р.

11.04.1997р. ОСОБА_1 призначений інспектором відділу «Удрицьк» митного поста «Дубровиця» Рівненської митниці, що підтверджується наказом № 100-ос від 11.04.1997р.

Посадовою інструкцією головного державного інспектора митного поста «Удрицьк» Рівненської митниці ДФС, яка затверджена начальником Рівненської митниці ДФС від 02.12.2014р. передбачено, що у своїй діяльності позивач керується Конституцією України, Митним кодексом України, Податковим кодексом України, Кодексом законів про працю, Законами України «Про центральні органи виконавчої влади», «Про державну службу», «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України шодо відповідальності за корупційні правопорушення» «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації», Положенням про питний пост «Удрицьк» та своєю посадовою інструкцією.

Зокрема, у відповідності до Розділу 2 «Завдання та обов`язки» посадової інструкції ОСОБА_1 до завдань останнього входить: здійснювати митне оформлення та митний контроль товарів з дотриманням чинного законодавства про державну митну справу (п. 2.3); здійснювати митний контроль громадян та товарів, що переміщуються через митний кордон України та оформляти відповідні документи на таке переміщення відповідно до чинного законодавства (п.2.5); здійснювати нарахування та стягнення податків, зборів та інших платежів, відповідно до законодавства України (п.2.8.); забезпечувати дотримання юридичними та фізичними особами встановленого порядку переміщення через митний кордон України товарів (п. 2.12).

Розділом 4 «Відповідальність» посадової інструкції головного державного інспектора митного поста «Удрицьк» передбачено, що він відповідно до законів України «Про державну службу», «Про засади запобігання і протидії корупції», інших законодавчих актів несе відповідальність за порушення Присяги державних службовців, вчинення дій, які дискредитують не тільки посадову особу, а й державну службу України, а також порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, норм професійної етики та порушення службової дисципліни.

Умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України визначені ст. 374 Митного кодексу України (у відповідній редакції).

Так, ч.1 ст.374 Митного кодексу України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та/або сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами. В силу вимог частини другої цієї статті, норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари на митну територію України, в`їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї доби.

Отже, товари, які ввозяться на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон, в обсягах, що перевищують навіть лише вагові обмеження підлягають письмовому декларуванню та є об`єктами оподаткування митними платежами.

31.03.2016р. Військовий прокурор Рівненського гарнізону вніс подання №1309-вих-16 виконувачу обов`язків начальника Рівненської митниці Державної фіскальної служби України в Рівненській області в порядку ч.3 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» щодо проведення службового розслідування та вжиття заходів щодо усунення порушень вимог ч.1 ст.23, ст.24 Закону України «Про запобігання корупції».

Підставою внесення вищевказаного подання зазначено проведення розслідування в межах кримінального провадження №0000166 від 02.11.2015р. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме отримання головним державним інспектором митного поста «Удрицьк» Савич В.Р. 20.12.2015р. від гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 600 грн, а 24.12.2015р - від гр. ОСОБА_3 1250 грн. за безперешкодне переміщення товарів через митний кордон.

15.04.2016р. наказом Рівненської митниці Державної фіскальної служби України №107 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування та визначено персональний склад комісії за вищевказаним фактом.

13.05.2016р. наказом Рівненської митниці Державної фіскальної служби України №147 «Про продовження терміну проведення службового розслідування» термін проведення службового розслідування продовжено до 01.06.2016р.

В п.1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000р. ( далі по тексту Порядок № 950), (в редакції, що діяла на час існування спірних правовідносин), видно, що стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

-у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

-у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

-на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

-з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

Із змісту п.2, п.3,п.8 Порядку №950, видно, що рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування.

Рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

За результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування до відповідальності, комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

Під час службового розслідування комісія зі службового розслідування (далі по тексту комісія) встановила, що 30.11.2015р. митний контроль та митне оформлення товарів на митному посту «Удрицьк» проводила зміна №1 у складі: ОСОБА_4 (старший зміни), ОСОБА_1 (черговий зміни)., ОСОБА_5 .

Оформлено п`ять потягів та розписані вагони, які оформлялися кожним працівником зміни; потяги за номерами 6390, 6389, 6217 зміна оформляла в повному складі однією групою; при оформлені пасажирів потяга №6218, зміна знаходилася на пероні; вагони потягу №372 зміна оформляла в повному складі однією групою.

Крім того, службовим розслідуванням встановлено, що 24.12.2015р. митний контроль та митне оформлення товарів на митному посту «Удрицьк» проводила зміна №1 у складі: ОСОБА_4 (старший зміни), ОСОБА_1 (черговий зміни), ОСОБА_5 .

Комісія також встановила, що згідно журналу прийому та здачі чергувань №17-70-65-38 від 20.12.2015р., 24.12.2015р. не оформлено жодної митної декларації та не складено жодного акту чи протоколу про порушення митних правил.

Також, комісія встановила, що відповідно до листа №6046/9/17-00-08-11 від 29.12.2015р Відділу внутрішньої безпеки при Головного управління ДФС у Рівненській області ГУВБ ДФС в рамках кримінального провадження №0000166 на митному посту «Удрицьк» 24.12.2015р. проводилися слідчі дії.

В ході їх проведення, слідчими виявлений факт отримання неправомірної вигоди працівниками митного поста ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 під час митного оформлення дизель-потягу сполученням «Горинь-Сарни» та цього ж дня, у порядку п.1 ч.1 ст.208 КПК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронних органів.

Із наданих Військовою прокуратурою Рівненського гарнізону копій процесуальних документів комісія встановила, що 27.10.2015р. громадянин ОСОБА_2 подав заяву до УСБУ в Рівненській області про вчинення злочину працівниками Рівненської митниці ДФС, а саме вимагання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів за безперешкодне перевезення через кордон України у пункті пропуску «Удрицьк» товарів побутової хімії.

20.12.2015р. ОСОБА_2 отримав від співробітників УСБУ ідентифіковані кошти в сумі 600 грн., які за безперешкодне переміщення товарів побутової хімії вагою понад 50 кг. сплатив працівнику митниці, а саме ОСОБА_1

24.12.2015р. ОСОБА_2 також отримав від співробітників УСБУ ідентифіковані кошти в сумі 800 грн. і за безперешкодне переміщення товарів побутової хімії вагою понад 50 кг. сплатив грошові кошти працівнику митниці, а саме ОСОБА_5 .

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_2 комісія встановила, що знайомий ОСОБА_2 - ОСОБА_6 за безперешкодне переміщення десяти пожежних шлангів сплатив ОСОБА_1 - 1250 грн.

Комісія також встановила, що у протоколі допиту свідка ОСОБА_3 зазначено, що 20.12.2015р. він їздив до Республіки Білорусь з метою закупівлі косметики для її подальшої реалізації на території України.

Під час перетину державного кордону та проходження митного контролю на залізничній станції «Удрицьк» до нього звернувся працівник митниці ОСОБА_1 , із пропозицією щодо безперешкодного переміщення товарів через кордон понад встановленої кількості він повинен сплатити 600 грн, які були сплачені останньому.

24.12.2015р. ОСОБА_3 отримав від співробітників УСБУ ідентифіковані кошти в сумі 1250 грн. та за безперешкодне переміщення десяти пожежних шлангів він передав ОСОБА_1 кошти в сумі 1250 грн.

Комісією вивчено зміст протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у формі аудіо-відео контролю осіб від 11.12.2015р., 17.12.2015р. (2 шт.), 21.12.2015р., 22.15.2015р.,29.12.2015р., а також зміст протоколів про результатів контролю за вчиненням злочину від 11.12.2015р., 17.12.2015р., 22.15.2015р.

Із змісту зафіксованих розмов, викладених у вказаних процесуальних документах, комісією встановлені факти ведення перемовин працівників Рівненської митниці ДФС ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 з громадянами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про сприяння останнім в незаконному переміщенні через митний кордон України товарів.

Комісія пропонувала ОСОБА_1 надати власні пояснення щодо тих обставин, які зазначені у поданні Військової прокуратури Рівненського гарнізону

10.05.2016р. ОСОБА_1 у письмовому поясненні зазначив, що матеріали по даному факту знаходяться в суді і пояснення будуть надані після вироку суду.

Комісія запросила позивача на своє засідання 31.05.2016р., однак на засідання комісії з проведення службового розслідування позивач не з`явився, що підтверджується актом про нез`явлення головного державного інспектора митного поста «Удрицьк» Савича В.Р. на засідання комісії з проведення службового розслідування від 31.05.2016р.

31.05.2016р. комісія склала акт службового розслідування із змісту висновків якого видно, що головний державний інспектор митного поста «Удрицьк» Савич В.Р. допустив порушення Присяги державного службовця.

Комісія, матеріали службового розслідування, передала Дисциплінарній комісії Рівненської митниці ДФС для порушення дисциплінарного провадження та прийняття рішення в порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

02.06.2016р. Дисциплінарна комісія Рівненської митниці ДФС розпочала дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1

03.06.2016р. позивачу направлено запрошення прибути 8-9 червня 2016р. для надання пояснень дисциплінарній комісії.

10.06.2016р. ОСОБА_1 повторно направлено запрошення прибути 16.06.2016р. для надання пояснень дисциплінарній комісії, однак останній не з`явився та пояснень не надав.

17.06.2016р. Дисциплінарна комісія склала висновок із змісту якого видно, що зібраними матеріалами службового розслідування та дисциплінарного провадження встановлено, що головний державний інспектор митного поста «Удрицьк» Рівненської митниці ДФС ОСОБА_1 , вчиняв дії для сприяння протиправному пропуску на територію України товарів без оподаткування, обговорювалися з громадянами питання щодо сплати коштів, не передбачених чинним законодавством України.

Комісія під час проведення дисциплінарного провадження не встановила обставин, що могли б пом`якшити дисциплінарну відповідальність державного службовця і встановила наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, що виразилися: в порушенні Присяги державного службовця; в порушені правил етичної поведінки державного службовця; в діях, що шкодять авторитету державної служби; у використанні повноважень в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

17.06.2016р. комісія направила ОСОБА_1 запрошення прибути 22.06.2016р. для ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення по суті, однак позивач на вказане запрошення не прибув.

Дисциплінарна комісія внесла начальнику Рівненської митниці ДФС подання про застосування дисциплінарного стягнення до головного державного інспектора митного поста «Удрицьк» Рівненської митниці ДФС ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади державної служби відповідно до п.4 ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів звертає увагу, що апелянт не навів, та в судовому засіданні не встановлено жодних процедурних порушень при проведенні службового розслідування, за результатами якого складено акт службового розслідування від 31.05.2016р., та матеріали якого передані дисциплінарній комісії, за висновком якої ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.

23.06.2016р. наказом Рівненської митниці ДФС №248-к «Про звільнення» звільнено., головного державного інспектора митного поста «Удрицьк» Рівненської митниці ДФС ОСОБА_1 з 23.06.2016р. звільнено із займаної посади за порушення Присяги державного службовця (п.1 ч.2 ст.65, п. 4 ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу»). Підтава подання дисциплінарної комісії від 22.06.2016р.

ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993р. (який діяв до 01.05.2016р., тобто, на час виникнення спірних правовідносин), громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки». Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

В п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» видно, що порушення Присяги, яка передбачена ст.17 цього Закону, є підставою для припинення державної служби.

Особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців визначені ст.14 Закону України «Про державну службу», в силу вимог якої, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов`язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності визначені у ст.65 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (який набрав чинності з 01.05.2016, тобто, чинний на дату завершення службового розслідування).

Так, ч.1,ч.2,ч.3 ст.65 Закону України «Про державну службу» (у відповідній редакції), підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування визначені у ст. 66 Закону України «Про державну службу» №889-VIII (у відповідній редакції).

ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу», до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

При цьому, за правилами ч.2-ч.5 цієї статті, у разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого п.6 ч.2 ст.65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням; У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених п.4, п.5, п.12 ч.2 ст. 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану; У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених п.2, п.8 ч.2 ст.65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених п.4, п.5 ч.2 ст.65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність; Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених п.п. 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 ч.2 ст.65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого п.12 ч.2 ст. 65 цього Закону.

За вимогами ч.6-ч.7 дисциплінарні стягнення, передбачені п.2-п.4 ч.1 цієї статті, накладаються виключно за пропозицією комісії, поданням дисциплінарної комісії. За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Отже, звільненню зі служби за порушення присяги державного службовця має передувати встановлення обставин, які були підставою для висновку щодо порушення присяги державного службовця і, як наслідок, звільнення у зв`язку з таким порушенням.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014р. №1700-VII.

ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, що діяла на час існуванні спірних правовідносин), державні службовці визначені в якості осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та в якості суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону. Такими ж окремо визначені і посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про запобігання корупції» імперативно визначено, що особам, зазначеним у ч.1 ст.3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

За вимогами ч.1, ч.2 ст.24 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Якщо особа, на яку поширюються обмеження щодо використання службового становища та щодо одержання подарунків, виявила у своєму службовому приміщенні чи отримала майно, що може бути неправомірною вигодою, або подарунок, вона зобов`язана невідкладно, але не пізніше одного робочого дня, письмово повідомити про цей факт свого безпосереднього керівника або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації.

Про виявлення майна, що може бути неправомірною вигодою, або подарунка складається акт, який підписується особою, яка виявила неправомірну вигоду або подарунок, та її безпосереднім керівником або керівником відповідного органу, підприємства, установи, організації.

У разі якщо майно, що може бути неправомірною вигодою, або подарунок виявляє особа, яка є керівником органу, підприємства, установи, організації, акт про виявлення майна, що може бути неправомірною вигодою, або подарунка підписує ця особа та особа, уповноважена на виконання обов`язків керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації у разі його відсутності.

ч.1, ч.2,ч.3 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, про те що ОСОБА_1 скоїв проступок проти інтересів державної служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Тобто, позивач вчинив дисциплінарний проступок, який за результатами дисциплінарного провадження кваліфіковано митним органом як порушення Присяги державного службовця.

Зокрема, апелянт не спростував, що вчиняв дії для сприяння протиправному пропуску на територію України товарів без оподаткування, обговорювалися з громадянами питання щодо сплати коштів, не передбачених чинним законодавством України, що підтверджується матеріалами службового розслідування та дисциплінарного провадження встановлено.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що встановлені у ході проведення службового розслідування порушення позивачем Присяги державного службовця, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи та є вчинком, який дискредитує систему органів влади, що є підставою для звільнення. У той же час, апелянт в порушення вимог ст.77 КАС України не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували наведені вище факти та обставини.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про те, що відповідач не встановив факт вчинення будь-яких діянь крім тих, що підлягають кримінально-правовій оцінці у межах кримінального провадження, та що звільнення з роботи за відсутності обвинувального вироку є передчасним виходячи з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 звільнено за порушення Присяги державного службовця, а не за вчинення кримінального правопорушення. Завданням дисциплінарної комісії було з`ясування обставин справи, зокрема чи правомірними були дії позивача при виконання своїх обов`язків.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 помилково вважає, що відсутність вироку в кримінальному провадженні свідчить про недоведеність вчинення правопорушення, яке йому інкримінують, оскільки державний службовець несе відповідальність за порушення Присяги державного службовця, зокрема за вчинення дисциплінарного проступку проти інтересів державної служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Ухвала Дубровицького районного суду Рівненської області від 20.10.2022р. у справі № 560/153/16-к про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`яку із закінченням строку давності на підставі ст.49 КК України не спростовує висновки колегії суддів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Крім того, гарантована п.2 ст.6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97).

Таким чином, аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи, свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Рівненської митниці Державної митної служби України діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

В п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, видно що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі № 817/1174/16 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 14.11.2022р.