Справа № 320/7878/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 листопада 2022 року Київ № 320/7878/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву адвоката Баховського Михайла Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

адвокат Баховський М.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ГУ ПФУ в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 12.08.2022 №71 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та зобов`язання відповідача призначити таку пенсію ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 06.09.2022 позовна заява була залишена без руху, позивачу встановлено десятиденний строк з дня одержання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб, визначений судом.

У встановлений судом строк від позивача надійшла заява, в якій не погоджується із необхідністю подання документів про сплату судового збору в оригіналі, та належним чином засвідчені копії всіх сторінок трудової книжки ОСОБА_1 разом із додатками до позовної заяви. В іншій частині вимоги ухвали КОАС від 06.09.2022 заявником проігноровані.

Зокрема, заявником не подано позову у новій редакції із зазначенням у ньому: фактичних обставин набуття заявником трудового стажу, який дає право на пільгову пенсію із конкретизацією періодів перебування на таких посадах (виконання роботи) та характер виконуваної роботи, а саме: не менше 25 років, з яких не менше 10 років на роботах, які дають право на пільгову пенсію; документів, що підтверджують період роботи ОСОБА_1 з 01.08.2005 по 11.01.2007, з 07.12.2007 по 30.06.2008 в ТОВ "Шахтопромбуд", з 14.03.2007 по 15.10.2007 в ВП "Шахта Комсомольська", а саме: наказів про прийняття на роботу ОСОБА_1 , призначення на посаду (переведення в межах підприємста), наказів про звільнення тощо; надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, у яких має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; табелів обліку робочого часу за спірні періоди на підтвердження зайнятості повного робочого дня позивача в шкідливих та важких умовах праці; надання витягу з Реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 ; витягів з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці в ТОВ "Шахтопромбуд" та ВП "Шахта Комсомольська" у спірні періоди або обгрунтування, чому вказані витяги не можуть бути надані заявником; обгрунування обставин порушення прав, свобод та інтересів позивача прийнятим рішенням із розкриттям змісту порушених прав; уточнення п.2 прохальної частини позову в частині конкретизації дати, з якої позивач просить призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1; оригіналу квитанції 0.0..1 від 21.08.2022 про сплату судового збору; копії договору про надання правової допомоги №1 від 18.08.2022.

При цьому, у вищевказаній "заяві" представник позивача стверджує, що, на його думку, витребування судом оригіналу квитанції 0.0..1 від 21.08.2022 про сплату судового збору є результатом помилкового застосування судом правових висновків, викладених в ухвалах Верховного Суду від 05.12.2019 по справі №915/945/19, від 21.12.2018 по справі №904/2376/18 та від 15.07.2021 по справі №758/4552/17, оскільки "...останні стосуються ЗУ "Про судовий збір" в попередній редакції, яка діяла до 20.09.2019 року".

Разом з цим, суд звертає увагу представника позивача, що, по-перше, вказані в ухвалі КОАС від 06.09.2022 правові позиції Верховного Суду є актуальними та стосуються чинної редакції Закону України "Про судовий збір". Зокрема, правовий висновок про те, що документи про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, дублікати, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору, зроблений в ухвалі ВС від 15.07.2021 у справі №758/4552/17, стосувався копії платіжного доручення від 01 липня 2021 року № 4675/1 про сплату судового збору, що спростовує думку представника позивача про застосування вказаного висновку виключно до норм Закону України "Про судовий збір" в редакції до 20.09.2019 року.

При цьому, позиція представника позивача щодо незгоди із необхідністю подання документів про сплату судового збору в оригіналі зумовлена виключно суб`єктивним розумінням адвокатом Баховським М.М. норм законодавства щодо порядку сплати судового збору.

Натомість, відповідно до інформаційного листа Державної судової адміністрації від 10 листопада 2011 року № 12-6621/11 щодо застосування Закону України «Про судовий збір», документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

При сплаті судового збору готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: Зараховано в дохід бюджету _ грн. (дата) .

Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви, апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови суду, до інших заяв щодо здійснення судом певних дій, за які передбачено сплату судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір".

За таких обставин документи про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, дублікати у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалах КАС ВС від 04.08.2022 у справі №340/10370/21, від 02.02.2022 у справі № 380/11810/21, від 17.01.2022 у справі № 500/2654/21, від 03.11.2021 у справі № 826/13385/18 та від 27.10.2021 у справі № 160/9656/20.

Загалом, за результатом дослідження матеріалів позовної заяви, суд констатує невиконання вимог судового рішення від 06.09.2022, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим звертає увагу на таке:

положеннями ч.1 ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Вказана норма кореспондується зі ст.370 КАСУ. Ухвала суду, згідно ст.241 КАСУ є різновидом судового рішення.

В демократичному суспільстві, крім прав, існують ще й обов`язки, виконання яких забезпечує ефективне управління соціальним розвитком, при якому існує взаємодія держави та суспільства, а не протиставлення себе державі.

Прагнення до максимально можливої свободи без обмежень є передумовою анархії та хаосу. Необмежена свобода дій, в тому числі процесуальних, з часом перетворюється у вседозволеність, а остання веде до зіткнення інтересів та суцільного незадоволення. Таке становище є неприйнятним для держави. Держава прагне до порядку. Для виконання своїх функцій вона можливою мірою, через свої органи, регулює суспільні відносини, в тому числі і запровадженням певних правил та процедур. Європейський ідеал моделі держави, це коли між державою і особистістю встановлюються відносини партнерства і співробітництва; держава використовує різні канали для взаємодії з особистістю, громадянами, захищає їхні права, а у праві втілюється воля народу; змінюється співвідношення між державою і законом: формула "закон є інструмент державної влади" стає формулою "держава є інструментом закону"; кожен індивід поважає закон і прагне діяти в його рамках.

У зв`язку з цим на учасника справи ст. 44 КАСУ покладено певне коло обов`язків, в тому числі, вчиняти дії, встановлені законом та судом, зокрема і шляхом виявлення поваги до суду. Повагу до суду варто розглядати як важливу соціальну і правову цінність. Соціальну тому, що від ступеня поваги залежить суспільна довіра до суду та його представників. У юридичному розумінні це уможливлює нормальне виконання суддями своїх функціональних обов`язків. Правова цінність поваги, якщо це справді повага, а не імітація, виражається у конкретній поведінці учасників судочинства, які цю повагу засвідчують беззаперечним виконанням процесуальних вимог, а не свавільним паплюженням судових рішень.

В контексті вищевикладеного суд також зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками. У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) 13 січня 2011 року ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18)".

У 1975 році, під час вирішення справи "Golder проти Сполученого Королівства" (№4451/70, рішення від 21 лютого 1975 року) ЄСПЛ вперше дійшов висновку, що сама конструкція статті 6 Конвенції була б безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні за наслідками розгляду цієї справи ЄСПЛ закріпив правило, що частина перша статті 6 Конвенції містить у собі невід`ємне право особи на доступ до суду. Таким чином, стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

В той же час, рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права, тому право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У зазначеній вище справі "Golder проти Сполученого Королівства" ЄСПЛ наголосив, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Під законними обмеженнями ЄСПЛ розглядає встановлені законом строки давності, заходи забезпечення позову та нормативне регулювання права звернення до суду.

Верховний Суд у справі №705/5060/18 акцентував увагу на тому, що "Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті.

Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності".

Верховний Суд нагадав, що "... національні органи влади, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення внутрішнього законодавства, їх роль обмежується виключно перевіркою відповідності результатів такого тлумачення Конвенції.

Це стосується, зокрема, тлумачення судами процесуальних норм, таких як строки подання документів або подання апеляцій (рішення у справі "Кунерт проти Польщі", заява № 8981/17, від 04 квітня 2019 року)".

Далі Верховний Суд зазначив: "Отже, залишаючи позовну заяву без руху, позивач був поінформований про обов`язок виправити недоліки вказаної заяви, а саме: привести її зміст та форму до вимог процесуального законодавства. Отже, оскільки він (позивач) не подав позовну заяву, яка повинна відповідати вимогам закону, і таким чином, не вичерпав наявних засобів захисту свого права, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення".

Варто також звернути увагу і на рішення Європейського суду у справі "Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства", в якій ЄСПЛ висловив правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами може визнаватися таким, що має легітимну мету.

Також у рішеннях від 8 грудня 1983 року у справі "Аксен проти Німеччини", заява №8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі "Варела Ассаліно проти Португалії", заява №64336/01) судом вказано, що у певних випадках, при вирішенні справи, влада, керуючись "міркуваннями ефективності й економії часу розгляду справи має право допускати дії, якими встановлюється порядок розгляду справи та вирішення спору".

Крім того, у даному випадку варто також процитувати і рішення у справі "Жоффр де ла Прадель проти Франції", посилання на яке останнім часом набуло ознак системності. Звертаючи увагу на недопущення надмірного формалізму, Європейський суд разом з цим вказав на необхідність додержання процедурних передумов звернення до суду. Суд підкреслив, що "згідно Конвенції кожна держава-учасниця має право встановлювати правила судової процедури, у тому числі процесуальні заборони й обмеження, які полягають у тому, щоб судовий процес не перетворився на безладний рух".

Саме ця справа була покладена в основу рішень Верховного Суду у справах №№ 705/3875/17 та 705/5060/18.

Статтею 44 КАСУ на учасника справи законом покладається обов`язок подавати докази в порядку та строки, встановлені судом, не приховуючи їх.

Представником позивача підтверджено факт одержання та ознайомлення зі змістом копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 06.09.2022, вказане рішення не оскаржене та є обов`язковим для виконання всіма суб`єктами на території України. Натомість, у визначений строк недоліки позовної заяви заявником не усунуті, витребувані документи на вимогу суду не надані.

Суд також акцентує увагу, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що унеможливлює подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не викликав (не породжував) необхідності повторного звернення до суду.

Форма та зміст позовної заяви адвоката Баховського М.М. в інтересах ОСОБА_1 не відповідають вимогам процесуального закону, тобто вимогам, які не дозволяють перетворити процес "у безладний рух" та стосуються виключно вирішення питання щодо прийнятності позовної заяви.

У контексті наведеного, вимоги закону - це правила, невиконання яких передбачає відповідальність у вигляді повернення позовної заяви, - п.1 ч.4 ст.169 КАСУ.

Частиною п`ятою статті 169 КАСУ передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позову без руху.

Згідно з частиною другою статті 6 КАСУ та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 15.05.2019 у справі "Молдавська проти України" зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений КАСУ.

Відтак, враховуючи, що у встановлений судом строк позивачем не були усунуті недоліки, вказані в ухвалі суду від 06.09.2022, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 44, 132, 169, 171, 241, 243, 248 КАСУ, суд,

у х в а л и в:

позовну заяву адвоката Баховського Михайла Михайловича в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (; вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.