Справа № 460/34880/22
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2022 року м. Рівне №460/34880/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., за участю секретаря судового засідання Бляхи В.С.; представника позивача: Щербяк О.О.; представника відповідача: Корольчук Н.І.; третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: не з`явився; розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Департамент соціальної політики Рівненської міської ради (далі позивач, Департамент) звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі відповідач, Відділ), у якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Корольчук Н.І. про накладення штрафу від 19.09.2022 у ВП № 69475049 в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн 00 коп.

Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 21.07.2022 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69475049 на виконання рішення суду від 13.04.2022 у справі № 460/13502/21. В подальшому, державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафу на боржника з підстав невиконання без поважних причин рішення суду. На думку позивача, постанова про накладення штрафу винесена без врахування того, що наразі боржник не має реальної можливості виконати рішення суду з причин, що від нього не залежать, оскільки повне виконання рішення суду можливе лише за умови виділення коштів з Державного бюджету та надходження їх на рахунки позивача. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

14.11.2022 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що у зв`язку з відсутністю інформації від боржника щодо виконання рішення суду, 01.08.2022 державним виконавцем на адресу Департаменту скеровано вимогу виконати рішення суду. Станом на 30.08.2022 боржником рішення суду не виконано, тому державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафу на боржника на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 5100 грн. В ході виконання виконавчого провадження № 69475049 рішення суду боржником не виконано, тому 19.09.2022 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 10200 грн та 23.09.2022 закінчено виконавче провадження. Завуважує, що підстави для скасування постанови про накладення штрафу відсутні у зв`язку з невиконанням рішення суду боржником. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

У порядку статті 165 КАС України третя особа скористалась правом на подання письмових пояснень щодо позову у яких зазначає, що при виконанні судового рішення боржник діє недобросовісно, оскільки згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, однак всупереч наведеному Департамент тривалий час порушує права позивача на соціальний захист яке захищене у судовому порядку, зокрема згідно окремої ухвали у справі № 460/13502/21. Зауважує, що невиконання боржником рішення суду є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації гарантованого Конвенцією «права на справедливий суд». З наведеного, просить суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні учасники справи підтримали доводи заяв по суті справи та надали пояснення аналогічні цим доводам.

Заяви, клопотання учасників справи.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17.10.2022 позовну заяву залишено без руху та запропоновано, позивачу усунути недоліки позовної заяви у спосіб, який передбачає подання до суду документа про сплату судового збору у розмірі 2481 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення чи відстрочення сплати судового збору (докази важкого фінансового становища).

Ухвалою суду від 04.11.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, з врахуванням особливостей провадження у категорії справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця у відповідності до вимог статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.11.2022.

Додатково судом залучено до участі у справі як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 . Також, зобов`язано відповідача у судове засідання надати матеріали відповідного виконавчого провадження (оригінали - для огляду в судовому засіданні, належним чином засвідчені копії - для долучення до матеріалів справи).

Ухвалою суду від 11.11.2022, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 14.11.2022.

Ухвалою суду від 14.11.2022, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача відмовлено. Розгляд справи продовжено.

14.11.2022 на підставі статті 271 КАС України, у судовому засіданні проголошено повне судове рішення.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

21.07.2022 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень відкрито виконавче провадження на виконання рішення суду від 13.04.2022 у справі № 460/13502/21.

Листом від 04.08.2022 Департамент повідомив Відділ примусового виконання рішень про те, що 05.06.2022 Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради було направлено потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень до Департаменту соціальної політики Рівненської обласної державної адміністрації.

30.08.2022 державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника штрафу в розмірі 5100 грн.

03.09.2022 Департамент повідомив Відділ примусового виконання рішень про стан та можливість виконання рішень суду у зазначеній категорії справ, з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України № 902 від 26.08.2021, якою затверджено «Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду»

03.09.2022 державним виконавцем було винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 10200 грн.

Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу у розмірі 10200 грн та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Суд не відхиляє докази подані учасниками справи. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка аргументів сторін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначає Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 р. (далі - Закон № 1404-VIII).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ від 02.06.2016 визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 63 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Приймаючи постанову про накладення штрафу, державний виконавець виходив з того, що станом на 19.09.2022 рішення суду у справі № 460/13502/21 боржником не виконано.

Постановою Кабінету Міністрів України № 902 від 26.08.2021, затверджено «Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду» (далі - Порядок № 902).

Цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою Забезпечення виконання рішень суду (далі - бюджетні кошти), для забезпечення виконання рішень суду, прийнятих національними судами, в тому числі про відшкодування моральної шкоди, судових витрат, а також сплати виконавчих витрат і штрафів, накладених державним виконавцем відповідно до норм Закону України Про виконавче провадження.

Згідно пункту 3 Порядку № 902 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є Нацсоцслужба та її територіальні органи, регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат (пункт 4 Порядку № 902).

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Порядку № 902 бюджетні кошти спрямовуються з дотриманням такої пріоритетності напрямів: забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, визначених Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань, боржниками у виконанні яких визначено регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, а також відшкодування моральної шкоди та судових витрат.

Згідно пунктів 7, 8, 9, 10 Порядку № 902 черговість виконання рішень визначається боржником за датою їх надходження до боржника, в межах однієї дати - за датою набрання рішенням законної сили, якщо рішення, які виконуються за датою набрання ними законної сили, прийнято стосовно декількох позивачів, - за прізвищами в алфавітному порядку.

Боржник формує окремі списки за черговістю виконання рішень відповідно до пріоритетності спрямування коштів, визначеної пунктом 5 цього Порядку (далі - списки).

Розподіл бюджетних коштів між боржниками здійснюється Мінсоцполітики з дотриманням пріоритетності напрямів пропорційно потребі в забезпеченні виконання рішень на підставі інформації, наданої Мінсоцполітики Нацсоцслужбою та регіональними органами соціального захисту населення за встановленою Мінсоцполітики формою.

Регіональні органи соціального захисту населення розподіляють бюджетні кошти між районними органами соціального захисту населення та центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат з дотриманням пріоритетності їх спрямування пропорційно потребі в забезпеченні виконання рішень на підставі інформації, сформованої відповідно до черговості.

Нацсоцслужба розподіляє бюджетні кошти між територіальними органами з дотриманням пріоритетності їх спрямування пропорційно потребі за списками, сформованими на підставі рішень.

Боржник перераховує кошти стягувачу відповідно до визначених пріоритетності та черговості виконання рішень (списків).

Під час визначення потреби в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень на наступний місяць обов`язково враховується залишок непогашених грошових зобов`язань за рішеннями під час формування боржником окремих списків на наступний місяць.

Боржник бере бюджетні зобов`язання та проводить платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисом.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 560/523/19, від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 16.07.2018 у справі № 811/1469/18.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, необхідно встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини.

Накладення штрафу є мірою покарання, а тому можливість накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Таким чином, законодавець передбачає дві складові, які повинен здійснити державний виконавець перед тим, як застосувати до боржника штраф. По-перше, перевірити виконання рішення боржником та, по-друге, впевнитися, що рішення суду не виконане без поважних причин.

У постанові від 31.03.2021 по справі № 360/3573/20 Верховний Суд зазначив, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Предметом спору у даній справи є правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу на боржника, відтак невиконання без поважних причин боржником рішення суду, невжиття заходів з метою виконання рішення суду, є суттєвою обставиною, яка впливає на правильність вирішення спору.

Судом встановлено, що на виконання Порядку № 902, Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради подано до Департаменту соціальної політики Рівненської обласної державної адміністрації інформацію про потребу в бюджетних асигнуваннях для забезпечення грошових зобов`язань які виникли на підставі рішень на користь стягувача КПВК 2501290 «Забезпечення виконання рішень суду» станом на 08.06.2022.

Тобто, боржником сформовано окремі списки за черговістю виконання рішень відповідно до пріоритетності спрямування коштів, визначеної пунктом 5 цього Порядку, до якого включено рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.05.2022 у справі № 460/13502/21.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Суд зауважує, що боржник перераховує кошти стягувачу відповідно до визначених пріоритетності та з дотриманням черговості виконання рішень (списків).

При цьому, суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 18.06.2019 по справі № 826/721/16 у пункті 44 якої зазначено, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисом.

Зважаючи на те, що Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради виконано конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення, тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

При ухвалені рішення суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Судові витрати.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз (частина 2 статті 139 КАС України).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Так, у цьому спорі суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України виступає відповідач, який видав постанову про накладення штрафу на позивача, а тому частина 2 статті 139 КАС України не підлягає застосуванню при розподілі судових витрат.

Відтак, згідно з частиною 1 статті 139 КАС України сплачена сума судового збору у розмірі 2481 гривень підлягає стягненню на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Корольчук Н.І. про накладення штрафу від 19.09.2022 у виконавчому провадженні № 69475049 в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн.

Стягнути на користь Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) судовий збір у розмірі 2481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 листопада 2022 року.

Учасники справи:

Позивач - Департамент соціальної політики Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12,м. Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 03195441)

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області (вул.Замкова,29,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43317547)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК