Справа № 280/1839/22
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 280/1839/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року (головуючий суддя Мінаєва К.В.) у справі №280/1839/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 01.01.2022 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткові доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 01.01.2022;

3) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №766.

Підставами позову визначено те, що відповідачем, за період з 01.12.2020 по 01.01.2022, позивачу, який проходить службу в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області, не було виплачено доплату до грошового забезпечення, передбачену постановою КМУ №375, а також не була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про те, що протягом 2020-2021 років позивачу виплачувалася доплата до грошового забезпечення, передбачена постановою КМУ №375, а також у грудні 2021 року позивачу нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не обгрунтовано та не доведено того, що відповідачем порушено його право на отримання таких доплат до грошового забезпечення як в розмірах так і в періодах їх отримання.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично посилається на положення законодавства, які передбачають право поліцейських на отримання доплати до грошового забезпечення, зокрема, на положення постанови КМУ №375, якою встановлено «ковідну доплату». Позивач вказує на те, що

передбачене постановою КМУ №375 право не може ставитися в залежність від фактичного фінансування органів Національної поліції, а тому така доплата повинна виплачуватися в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши обставини справи та аргументи сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 з 16.04.2016 проходить службу в поліції на посаді інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу під час проходження служби в поліції додаткову доплату до грошового забезпечення, передбачену Постановою №375, за період з 01.12.2020 по 01.01.2022, матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни (далі Постанова № 375) установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

На виконання Постанови № 375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03 червня 2020 року № 431 Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину, яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

З аналізу положень постанови КМУ №375, наказу МВС №431 судом першої інстанції зроблено висновок, який не заперечується сторонами, про те, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. При цьому, вказані норми права визначають лише максимальний розмір такої поплати (без визначення її сталою величини), і така доплата здійснюється за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників коштів.

З огляду на заявлений позов позивачем взагалі заперечувався факт виплати йому доплати, передбаченої постановою КМУ №375.

Натомість, встановлені судом першої інстанції обставини справи, які з огляду до доводи апеляційної скарги не заперечуються позивачем, свідчать про те, що за період з грудня 2020 року по грудень 2021 року позивачу нараховано та виплачено додаткову доплату, передбачену Постановою №375: у грудні 2020 року 26 197,83 грн., у липні 2021 року 9 692,90 грн.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачу у спірному періоді виплачувалася доплата до грошового забезпечення, передбачена постановою КМУ №375. У свою чергу, позивач а ні в заявлено позову, а ні в апеляційній скарзі, не спростовує правильність визначення розміру виплачено доплати, посилаючись лише на наявність у поліцейських права на виплату такої доплати до грошового забезпечення.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено не обґрунтоване та незаконне рішення, в частині заявлених вимог, що стосуються права позивача на додаткову доплату, передбачену Постановою №375.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, в частині виплати матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік.

Такі висновки суд обґрунтував тим, що позивачу у вказаному періоді було виплачено такі види матеріальної допомоги, а спору щодо визначеного розміру у цій справі не існує.

Будь-яких аргументів щодо вказаних висновків суду першої інстанції, як і рішення суду, в цій частині заявлених вимог, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, дослідивши зазначені обставини справи, аргументи позивача, з якими він пов`язував незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі №280/1839/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України

Повне судове рішення складено 10.11.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк