Справа № 160/3010/22
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
іменем України
03 листопада 2022 року справа 160/3010/22

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В.
судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,
при секретарі Діденко Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 (суддя Кальник В.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04.02.2022 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить зобов`язати нарахувати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.08.2017 по 19.01.2022.
Вказує що проходив військову службу на посаді начальника автомобільної служби та наказом №172 від 21.08.2017 командира Військової частини НОМЕР_1 виключений зі списків особового складу з 05.08.2017. При розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не були враховані щомісячні додаткові грошові виплати.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №160/13046/20 зобов`язано військову частину виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.
На виконання рішення суду, повністю одноразова грошова допомога при звільненні виплачена 19.01.2022 (ас1,14).

У відзиві на позовну заяву військова частина проти позову заперечувала, посилаючись на те, що на військовослужбовців не поширюються положення КЗпП України щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (ас31).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 позов задоволений (ас34).

В апеляційній скарзі військова частина просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин положення трудового законодавства (ас38).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до абзацу 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби в збройних силах України, затвердженого Указом Президента України №1153 від 10.12.2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним всіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у вказаній в цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Переліченими нормами передбачено відшкодування в тому випадку, якщо підприємство, установа, організація не розрахувались зі звільненим працівником в день звільнення. Тобто, якщо саме на день звільнення підприємство, установа, організація має перед звільненим працівником заборгованість, то весь час, поки ця заборгованість не буде виплачена, передбачений особливий вид відповідальності виплата середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Іншими словами, відповідальність підприємства, установи, організації починається з дня звільнення працівника і закінчується днем, коли працівникові виплачена сума, яку підприємство, установа, організація мали виплатити в день звільнення.

Невиплата всіх сум при звільненні підтверджена рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №160/13046/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.07.2021
Згідно банківської виписки, повністю належні позивачу суми при звільнені перераховані йому 19.01.2022 (ас13).
Відтак суд першої інстанції правильно зобов`язав нарахувати середній заробіток за час затримки розрахунку з дати звільнення ОСОБА_1 05.08.2017 по дату повного з ним розрахунку 19.01.2022

Доводи військової частини про незастосування до спірних правовідносин положень трудового законодавства є безпідставними.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 31.10.2019 у справі №2340/4192/18, положення статей 116, 117 КЗпП України поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби, оскільки спеціальним законодавством не врегульовано питання відповідальності за нерозрахунок або неповний розрахунок при звільненні військовослужбовця з військової служби.
Також окружний суд правильно послався на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, за несвоєчасний розрахунок при звільненні має проводитись за весь час до дня остаточного розрахунку, в тому числі і після прийняття судового рішення про стягнення невиплачених в день звільнення сум.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241 244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 без змін.

Постанова набирає законної сили з 03.11.2022 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді Т.І. Ясенова