Справа № 380/20903/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 листопада 2022 року

м. Київ

справа №380/20903/21

адміністративне провадження № К/990/29577/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Данилевич Н.А., Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України

на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року

у справі №380/20903/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Суд вийшов за межі позовних вимог та задовольнив позов частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття одного з можливих рішень рішення з питань призначення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності із ступенем втрати професійної працездатності 55 відсотків, з яких - 40% - по наслідках травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків від 2005 року, та 15% - від захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ.

Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі установлення інвалідності згідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ прийняти рішення з питань можливості призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в міліції, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб у порядку передбаченому пунктами 9-10,14 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження Міністерства внутрішніх справ України та відмовлено у задоволенні заяви.

Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року у справі №380/20903/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, Міністерство внутрішніх справ України подало касаційну скаргу до Верховного Суду.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2022 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишено без руху із встановленням строку у 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску.

Матеріалами касаційного провадження встановлено, що на виконання вимог вказаної ухвали у встановлений судом строк, скаржником подано до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обгрунтована тим, що повний текст оскаржуваного рішення на адресу скаржника не надходив. Про ухвалене рішення апелянт дізнався зі звернення позивача від 25 квітня 2022 року щодо виконання оскаржуваного рішення суду від 28 січня 2022 року. Також, скаржник посилався на введений воєнний стан в Україні, що є обставиною непереборної сили.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи, та зазначено самим апелянтом у поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, про оскаржуване рішення апелянт дізнався із звернення позивача від 25 квітня 2022 року щодо виконання оскаржуваного рішення суду від 28 січня 2022 року. Таким чином, 30-денний строк на апеляційне оскарження закінчується 24 травня 2022 року.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б вказували на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження після 24 травня 2022 року, скаржником надано не було, та у матеріалах справи відсутні. При цьому, скаржник посилається на введення воєнного стану в Україні.

З приводу вказаного, колегія суддів зазначила, що введення воєнного стану може бути поважною причиною пропущення процесуального строку, якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами, що практично, а не теоретично, заважали вчасно виконати процесуальну дію. Таких конкретних причин скаржник не навів, та не надав доказів, які б вказували на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Крім того, не доведено, що між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану є безпосередній, прямий, причинний зв`язок.

Таким чином, апеляційний суд відхилив доводи апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи те, що особою, яка подала апеляційну скаргу, у встановлений суддею-доповідачем строк подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказані підстави пропуску строку на апеляційне оскарження якої є неповажними, суд вирішив відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі.

У касаційній скарзі скаржник наводить ті ж самі обставини пропуску строку, що і в суді апеляційної інстанції. Так, посилання скаржника на запровадження в Україні воєнного стану не підтверджена належними доказами щодо відсутності працівників на робочому місці у період з 24 лютого 2022 року до моменту подання апеляційної скарги, об`єктивної неможливості подати апеляційну скаргу у зв`язку з залученням всіх працівників до безпосередньої участі в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони тощо. Разом з тим, скаржником жодним чином не обґрунтовано, чому ним не подано апеляційну скаргу у розумний строк після того, як він дізнався про існування оскаржуваного рішення 25 квітня 2022 року.

Посилання на правову позицію Верховного Суду щодо поновлення процесуального строку є необгрунтованим, оскільки суд у кожній конкретній справі при визначенні поважності пропуску строку виходить із різних чинників та обставин, а саме, зважаючи на наявність чи відсутність доказів щодо відсутності працівників на робочому місці у період з 24 лютого 2022 року до моменту подання апеляційної скарги, об`єктивної неможливості подати апеляційну скаргу у зв`язку з залученням всіх працівників до безпосередньої участі в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, місцерозташування скаржника тощо.

Отже, скаржник у касаційній скарзі не спростовує висновки суду апеляційної інстанції щодо пропуску строку на подання апеляційної скарги або наявності поважних причин для пропуску строку на апеляційне оскарження.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (стаття 169, 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 298, 299, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі №380/20903/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. А. Данилевич

О. В. Кашпур