Справа № 127/26355/22
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/224/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2022 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Олійник Ганни Іванівни ДОП відділення поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 ДОП відділення поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши позовну заяву та додані матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 5КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В той же час, частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, позивачем не надано доказів коли позивач дізнався про наявність оскаржуваної постанови, оскільки як вказано в позовній заяві підставою отримання оскаржуваної постанови була постанова про арешт коштів боржника від 05.07.2021 р., а тому з викладеного вбачається, що позивач дізнався про оскаржувану постанову ще в липні 2021р., після того, як було накладено арешт на кошти позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що копію постанови отримав 08.11.2021 року.

Однак, позивачем не надано доказів коли позивач дізнався про наявність оскаржуваної постанови, оскільки як вказано в позовній заяві підставою отримання оскаржуваної постанови була постанова про арешт коштів боржника від 05.07.2021р., а тому з викладеного вбачається, що позивач дізнався про оскаржувану постанову ще в липня 2021р., після того, як було накладено арешт на кошти позивача.

Позивачем ОСОБА_1 подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, однак зазначені у ній підстави є неповажними і немотивованими.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 3 ст. 161КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст.5Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позовної заяви фізичною особою підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2022 року становить 496,20 грн.

В порушення зазначеного позивачем ОСОБА_1 до позову не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач як на підставу звільнення його від сплати судового збору посилається на те, що він є учасником бойових дій, на підтвердження чого додав до позову копію відповідного посвідчення.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 5Закону України «Про судовий збір» передбачені пільги щодо сплати судового збору.

Зокрема, відповідно до пункту 13 частини першої зазначеної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Конструкція цієї норми, в якій йдеться про «справи, пов`язані з порушенням їхніх прав», вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Аналогічну позицію Верховний Суд неодноразово висловлював в своїх постановах, зокрема № 805/3982/17-а від 25.03.2020 року, № 545/1149/175-ц від 12.02.220 року (Велика Палата Верховного Суду).

Суд дійшов переконливого висновку, що така позовна вимога позивача не пов`язана з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій, тому судовий збір за подання до суду цієї заяви ним має бути сплачений на загальних підставах.

Крім того, позивач при зверненні до суду з даним позовом керується нормами статтей ЦК України, ГПК України та КК України, що не відповідає обставинам справи.

Все вищезазначене є недоліками позовної заяви, які мають бути усунуті позивачем.

Відповідно до частина 1 статті 169КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну ОСОБА_1 до Олійник Ганни Іванівни ДОП відділення поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху та надати позивачу триденний строк з дня отримання даної ухвали суду, для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: