Справа № 380/11043/22
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

14 листопада 2022 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Григоренка, 3, м. Львів, 79000; ) в якому просить суд:

1) Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області» № 291 від 11.07.2022 року в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

2) Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області» № 297 від 12.07.2022 року.

Ухвалою від 17 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання ухвали суду від 17 серпня 2022 року позивач подав заяву від 25 серпня 2022 року про виправлення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 29 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

08.09.2022 року від Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обгрунтування якого вказано, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки згідно ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення. Так, з наказом Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області від 11.07.2022 року № 291, позивач був ознайомлений 11.07.2022 року (про що він сам зазначає у позовній заяві), а з наказом від 12.07.2022 року № 297 позивач ознайомився 12.07.2022 року, однак із позовом звернувся лише 10.08.2022 року, тобто з пропуском п`ятнадцятиденного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою від 02 листопада 2022 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

10 листопада 2022 року представник позивача подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду в якій просить суд визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Обгрунтовуючи дану заяву представник позивач вказує наступне.

Наказом № 1930 від 14 липня 2022 року «Про відрядження працівників ВРПП», позивача було відряджено терміном на 30 діб, з 15 липня 2022 року до Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області. Зважаючи на дане відрядження у позивача виникли об`єктивні та непереборні обставини, які не залежали від волевиявлення позивача і у зв`язку із територіальною віддаленістю Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від місця проживання позивача (с. Грушів, Дрогобицького району Львівської області), що становить понад 165 кв., щоденними добиранням від місця проживання до місця відрядження Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області, яке займало понад 2,5 години в одну сторону, тобто понад 5 годин на добу позивач витрачав лише на дорогу до роботи, в 5:30 год., ранку виїжджаючи з дому та повертаючись з роботи додому у 23:30 год., і пізніше.

При вирішенні питань про залишення позовної заяви без розгляду та про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, суд керувався таким.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно з частинами першою-другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначенні Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2022 № 2123-IX з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану доповнено Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Статтею 31 розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено порядок оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану.

Так, ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом другим зазначеного Указу Президента України визначено Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Враховуючи зазначене та відповідно до положень ст.122 КАС України, для визначення строку звернення поліцейських до суду щодо оскарження накладених дисциплінарних стягнень в умовах воєнного стану, застосуванню підлягають приписи Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII, як спеціального нормативно-правового акту.

При цьому, суд підкреслює, що встановлення законодавцем скороченого (15-ти денного) строку для звернення особи до суду за захистом своїх порушених прав у визначеній категорії справ, не має на меті перешкоджання доступу до правосуддя, а переслідує ціль якнайшвидшого відновлення порушених прав позивача в умовах воєнного стану, шляхом поновлення його на посаді чи скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, тощо.

Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев`ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). З матеріалів справи судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 11.07.2022 № 291 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області» до інспектора відділу реагування патрульної поліції Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення догану.

Наказом Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, від 12 липня 2022 року за № 297, до інспектора відділу реагування патрульної поліції Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП старшого лейтенанта поліції Андрухів Василя Васильовича, застосовано дисциплінарне стягнення догану.

З вищевказаними наказами позивач ознайомився 11 липня та 12 липня 2022, що підтверджується ним у позовній заяві та листком ознайомлення з наказом та не заперечується самим позивачем.

Не погоджуючись з наказами Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області» № 291 від 11.07.2022 року в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області» № 297 від 12.07.2022 року, позивач звернувся до суду з цим позовом 12 серпня 2022, тобто з пропущенням 15-ти денного строку звернення до суду, встановленого Законом для даної категорії справ, який повинен обчислюватися з наступного дня після ознайомлення позивача зі спірними наказами (з 13 липня 2022), що підтверджується вхідним штампом канцелярії Львівського окружного адміністративного суду.

За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду застосування частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, уперше сформульованою у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19, «<…> правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.».

Суд зауважує, що у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

У справі «Ілхан проти Туреччини» (заява № 22277/93 від 27.06.2000 §59), Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму. Воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Тому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує наказ про звільнення та пов`язані із дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Як встановлено судом, представник позивача, як на підставу поновлення строку звернення до суду з цим позовом посилається на те, що Наказом № 1930 від 14 липня 2022 року «Про відрядження працівників ВРПП», позивача було відряджено терміном на 30 діб, з 15 липня 2022 року до Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області. Зважаючи на дане відрядження у позивача виникли об`єктивні та непереборні обставини, які не залежали від волевиявлення позивача і у зв`язку із територіальною віддаленістю Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від місця проживання позивача (с. Грушів, Дрогобицького району Львівської області), що становить понад 165 кв., щоденними добиранням від місця проживання до місця відрядження Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області, яке займало понад 2,5 години в одну сторону, тобто понад 5 годин на добу позивач витрачав лише на дорогу до роботи, в 5:30 год., ранку виїжджаючи з дому та повертаючись з роботи додому у 23:30 год., і пізніше.

Суд зважає на такі доводи представника позивача, однак зазначає, що згідно доданими до позовної заяви доказами, а саме ордера на надання правової допомоги, судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № б/н від 12 липня 2022 року з адвокатом Гирич Олегом Васильовичем.

З матеріалів справи судом встановлено, що в день винесення Головним управлінням Національної поліції у Львівській області наказу «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області» № 297 від 12.07.2022 року, позивачем вже було укладено договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги від 12 липня 2022 року.

Відповідно до ст. 55 КАС України, сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Як вбачається зі змісту ч. 1, ч. 2 ст. 57 КАС України - представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Аналізуючи причину пропуску строку звернення до суду та статус представника позивача, суд зазначає, що представник позивача Гирич Олег Васильович, є адвокатом, та йому, як фахівцю у галузі права, достеменно відомо строки звернення до суду.

Отже, суд приходить до висновку, що зазначена представником позивача причина пропуску строку звернення до суду, а саме те, що з 15 липня 2022 року позивача було відряджено до Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області та те, що через дане відрядження у позивача виникли об`єктивні та непереборні обставини, які не залежали від волевиявлення позивача і у зв`язку із територіальною віддаленістю Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від місця проживання позивача, вчасно звернутися до суду, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки інтереси позивача відповідно до договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № б/н від 12 липня 2022 року представляє адвокат - Гирич Олег Васильович, внаслідок чого відсутні правові підстави для поновлення такого строку.

Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Вказана позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові №240/12017/19 від 31.03.2021.

Суд звертає увагу, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Суд зазначає, що в даному випадку реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого та дій його представника позивача.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 27.10.2022 у справі № 460/9307/20.

Враховуючи вищевикладене та керуючись принципом правової визначеності, суд приходить висновку, що позивач порушив строк звернення до суду, при цьому, наведені у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду підстави пропуску строку суд визнає неповажними, оскільки позивачем не доведено, що вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову.

Відтак, оскільки наведені представником позивача факти не свідчать про поважність пропущення ним строку звернення до суду з адміністративним позовом, у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом слід відмовити.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 Європейський суд з прав людини зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Частиною 3, 4 ст.123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 8 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена (частина 3 статті 240 КАС України).

За таких обставин, враховуючи пропуск позивачем встановленого законом 15-ти денного строку звернення до суду з вищевказаними вимогами та відсутність поважних причин пропуску такого строку, суд приходить висновку про необхідність задоволення заяви відповідача та залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним рішення, без розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином у разі необхідності повернення судового збору позивач вправі звернутись до суду з відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 171, 240, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Заяву представника Головного управління Національної поліції у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним рішення, - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна