Справа № 484/3247/22
Суддя: Закревський В. І.
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження: 2-а/484/67/22
Справа: 484/3247/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Закревського В.І.,

секретар судового засідання - Фартушняк Ю.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови серія БАБ № 166704 від 15.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ :

28.09.2022 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивував наступним. Постановою серії БАБ № 166704 від 15.09.2022 року у справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1020 грн. на підставі ч. 6 ст. 122 КУпАП. Постанову мотивовано тим, що ОСОБА_2 15.09.2022 року о 17.25 год. керуючи транспортним засобом в м. Первомайську по вул. Вінграновського, транспортним засобом Форд Транзит д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив зупинку на місці, позначене дорожнім знаком 5.38 "Місце стоянки" з додатковою табличкою до нього 7.17 "Особи з інвалідністю" та позначеного дорожньою розміткою 1.30, нібито порушив п. 33 ПДР України.

Вважає, що вказана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення останнього до відповідальності та накладення адміністративного стягнення, оскільки згідно п.1.35 розмітки, зазначеної у ПДР - відповідний знак позначає місця для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю. Крім того, згідно ст. 222 КУпАП, до компетенції органів поліції України входить розгляд справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і за частина першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Таким чином, позивач просить скасувати постанову серії БАБ № 166704 від 15.09.2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 122 КУпАП та закрити провадження по справі.

Ухвалою від 29.09.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідачу вручені копія ухвали та позовної заяви з додатками 04.02.2022 року.

07.11.2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив, у якому, зокрема, заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що постанова у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП винесена відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки останній 15.09.2022 о 17.45 год. в м. Первомайську Миколаївської області по вул. Вінгарновського, 9, біля магазину ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" керував транспортним засобом марки "Ford Tranzit" д.н.з. НОМЕР_1 та здійснено стоянку вказаного автомобілю в зоні дії дорожнього знаку 5.38 "Місце для стоянки", який встановлено одночасно з додатковою табличкою 7.17 "Особи з інвалідністю" Правил дорожнього руху, що підтверджено фотокопією вищевказаного транспортного засобу позивача, припаркованого з порушенням.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін, за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії БАБ № 166704 від 15.09.2022 року, винесеною поліцейським ВРПП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Фурсенко Андрієм Євгеновичем на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 15.09.2022 року близько 17 год. 25 хв. у м. Первомайську по вул. Вінгарновського, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Ford Tranzit" д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 "Місце для стоянки" з додатковою табличкою 7.17 "Особи з інвалідністю" та позначеного дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п. 33 додатку 1 ПДР України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" чітко зазначено про те, що власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знаку "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Організація та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентується Правилами паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 03.12.2009 року № 1342. Ці правила поширюються на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування, а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Відповідно до п. 4 Правил спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху. Паркування, у свою чергу, розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування.

Згідно із вимогами абз. 2 та 3 п. 22 Правил на місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби. У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інших транспортних засобів, користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі, судом переглянуто фотокопію, зроблену за допомогою телефону 15.09.2022 року о 17.25 год. працівниками поліції на місці вчинення правопорушення, який наданий представником відповідача разом із відзивом.

За результатами перегляду фотокопії даного знімку судом встановлено, що водій ОСОБА_1 грубо порушив Розділ 33 ПДР України, а саме керуючи автомобілем "Ford Tranzit" д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17 без відповідних дозвільних документів.

З оскаржуваної постанови та інших матеріалів справи встановлено, що сержант поліції ОСОБА_3 роз`яснив права та обов`язки водія, про що свідчить його власний підпис в графі 8 постанови, та виніс відносно останнього постанову про накладення адміністративного стягнення, тобто провів розгляд справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 , в свою чергу, не міг належним чином спростувати доводи інспектора поліції та був не згоден із винесеною постановою.

Таким чином, доводи позивача спростовані наданими відповідачем доказами.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів, судом встановлено, що при складенні постанови інспектором дотримано вимоги ст. 280 КУпАП, складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.ст. 222, 258 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення на місці його вчинення та накладати адміністративні стягнення за ч. 6 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 6 ст. 122 КУпАП.

Так, застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015).

Працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень розглядають справи про адміністративні правопорушення визначені в ст. 222 КУпАП, зокрема і про порушення правил дорожнього руху, правил що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, і накладати адміністративні стягнення.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП зазначено вище) та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Тобто по даній категорії справ протокол не складається взагалі.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена зокрема, ч.6 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки КУпАП передбачено право органів Національної поліції розглядати справи передбачені ч. 6 ст. 122 КУпАП на місці вчинення правопорушення, Відповідач мав всі законні підстави винести Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у даному випадку допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннях свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Проте позивачем не спростовано факт порушення Розділу 33 ПДР України і відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, а відповідачем підтверджено правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд не погоджується з доводами позивача щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у відповідності до ч. 6 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, оцінюючі надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку, що посадова особа відповідача при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача правильно встановила наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повністю відповідає нормам ст. ст. 222, 258, 251, 252, 288 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підтверджені зібраними у справі доказами, є необґрунтованими, та у зв`язку з чим, не підлягають задоволенню.

Керуючись Правилами дорожнього руху, ст. 7, 122, 245, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 19, 77, 99, 171, 229, 286, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови серія БАБ № 166704 від 15.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Повне судове рішення складено 16.11.2022 року.

СУДДЯ: