Справа № 140/4014/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у роз`ясненні судового рішення

16 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/4014/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» (далі - ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)», відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 04.11.2011 по 31.08.2021;

2) зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 04.11.2011 по 31.08.2021 у повному обсязі з урахуванням показників та правил, визначених Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум індексації;

3) визнати протиправними дії щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 04.11.2008 до 01.03.2018 та не застосування січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

4) зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 04.11.2011 до 01.03.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового убезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

5) визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.08.2021 включно відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

6) зобов`язати здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 31.08.2021, із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються п грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

7) зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати з листопада 2011 року по день її фактичної виплати.

8) визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати матеріальної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення за 2011 рік, 2012 рік;

9) зобов`язати провести нарахування та виплату матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за 2011 рік, 2012 рік.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно з встановленням базового місяця січень 2008 року;

- зобов`язано Державну установу «Маневицька виправна колонія (№42)» здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;

- визнано протиправними дії Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2021 року;

- зобов`язати Державну установу «Маневицька виправна колонія (№42)» здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2021 року, із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

01 листопада 2022 року на адресу суду надійшла заява відповідача про роз`яснення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2022. Заявник просив роз`яснити рішення суду в даній справі в частині зобов`язання Державну установу «Маневицька виправна колонія (№42)» здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2021 року, а саме: яким чином слід робити розрахунок та виходячи з яких складових показників установа має нарахувати т виплатити індексацію грошового забезпечення за період, вказаний в судовому рішенні.

Відповідно до частини третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця.

Оскільки рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року у даній справі було ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та відсутня об`єктивна необхідність у розгляді питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця, тому розгляд заяви про роз`яснення судового рішення здійснений у тому ж порядку, в якому було ухвалено вказане судове рішення, тобто в порядку письмового провадження, у десятиденний строк з дня її надходження.

Заява про роз`яснення судового рішення до задоволення не підлягає, з огляду на таке.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року у даній справі, в тому числі, зобов`язано Державну установу «Маневицька виправна колонія (№42)» здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2021 року, із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Частиною першою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №9901/430/19.

Суд зазначає, що роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення.

Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги та встановлювати певні обставини та/або надавати оцінку певним обставинам, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Дані висновки щодо застосування норм права, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №9901/430/19.

При цьому конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим Кодекс адміністративного судочинства України не містить, а зі змісту приписів статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

В пункті 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. При роз`ясненні свого рішення суд в ухвалі з цього приводу викладає більш повно і ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отож, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Роз`яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Суд може відмовити у роз`ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення.

Звертаючись із заявою про роз`яснення судового рішення, позивач зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області вважає, що судове рішення підлягає виконанню лише до набрання ним законної сили, оскільки рішення не містить кінцеву дату виконання.

Однак суд зазначає, що механізм, визначений статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, не може використовуватися для встановлення додаткових обставин справи. При цьому суд не може підміняти та виконувати повноваження та функції інших органів.

Резолютивна частина рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року, якою зобов`язано Державну установу «Маневицька виправна колонія (№42)» здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2021 року, із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, є зрозумілою та двозначного розуміння не викликає, а вимоги заяви позивача про роз`яснення цього рішення зводяться до питань, які не були предметом розгляду справи №140/4014/22, та фактично передбачають викладення резолютивної частини в іншій формі, ніж це передбачено у резолютивній частині вказаного рішення.

Оскільки роз`яснюючи рішення, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення та суд не повинен давати відповідь на нові або невирішені вимоги, то порушене заявником питання не відповідає нормам статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Надання правових порад щодо дій учасників справи після ухвалення судового рішення не відповідає меті роз`яснення та у межах процедури роз`яснення судового рішення є неможливим.

Таким чином, оскільки рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року у даній справі викладене чітко і зрозуміло та суд роз`яснює саме рішення, а не порядок його виконання, тому відсутні правові підстави для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення.

Керуючись статтями 248, 254, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.Я. Ксензюк