Справа № 160/13527/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.06.2022 року у віці 65 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою встановленої форми про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).
Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Виключно за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В даному випадку, підставою для відмови у призначенні пенсії була відсутність необхідного трудового стажу, що в свою чергу, було обумовлено не зарахуванням періодів трудової діяльності за трудовою книжкою позивача в якій було наявне виправлення в даті народження.
З дослідженої судом копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 12 травня 1981 року вбачається виправлення в даті народження, а саме в третій цифрі року народження. Наявне виправлення не дає можливості зрозуміти яка саме цифра проставлена, а над виправленням стоїть цифра « 5».
На день видання трудової книжки позивача 12.05.1981 року порядок заповнення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах організаціях, затвердженою 20.06.1974 року №162.
Пунктом 1.1. Інструкції №162 встановлено, що трудова книжка являється основним документом про трудову діяльність працівників і службовців.
Відповідно пункту 2.2 Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
В трудову книжку вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність.
Пунктом 2.10 Інструкції №162 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Відповідно пункту 2.11 Інструкції №162, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.
Першу сторінку (титульний аркуш) підписує особа, яка відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.
Згідно з пунктом 2.12 Інструкції №162, зміни записів в трудових книжках щодо прізвища, імені, по батькові і даті народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорт, свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та інш.) і з посиланням на номер та дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на перший сторінці (титульний аркуш) трудової книжки. Однією рискою закреслюються, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові відомості.
Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки і засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, Інструкцією №162 було передбачено порядок здійснення виправлень в трудових книжках працівників, зокрема в даті їх народження, адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорт, свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та інш.) і з посиланням на номер та дату цих документів, шляхом зазначення таких змін на перший сторінці (титульний аркуш) трудової книжки з посиланням на відповідні документи на внутрішній стороні обкладинки, з засвідченням підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
На час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком та на час розгляду справи судом, порядок заповнення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110.
За приписами пункту 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 1.2 Інструкції № 58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Відповідно пункту 2.2 Інструкції №58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня
професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище,ім`я та по батькові, дата народження.
Пунктами 2.11-2.13 Інструкції №58 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові
ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання
шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, Інструкцією №58 встановлено аналогічні вимоги щодо порядку здійснення виправлень в трудових книжках працівників, зокрема в даті їх народження, роботодавцем за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорт, свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та інш.) і з посиланням на номер та дату цих документів, шляхом зазначення таких змін на перший сторінці (титульний аркуш) трудової книжки з посиланням на відповідні документи на внутрішній стороні обкладинки, з засвідченням підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
В даному випадку, виправлення у даті народження позивача було здійснено не у спосіб встановлений Інструкцією №162 та/або Інструкцією №58. Воно здійснено невстановленою особою, без посилання на документ та дані такого документу, без зазначення особи, яка здійснила виправлення та без засвідчення такого виправлення підписом керівника або відповідальної особи та без засвідчення печаткою.
В свою чергу, на переконання суду, дата народження особи зазначена в трудовій книжці працівника та підтверджена його особистим підписом на титульному аркуші трудової книжки, свідчить про приналежність трудової книжки саме конкретній особі з зазначеною датою народження.
Не заперечуючи того, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство роботодавця, а виявлені виправлення в трудовій книжці не можуть бути підставою для не включення певних періодів роботи до страхового стажу позивача, суд зазначає, що підставою для зарахування певних періодів до страхового стажу є трудова книжка оформлена належним чином та яка належить саме особі заявнику.
Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги чинного законодавства щодо порядку здійснення виправлень записів в даті народження трудової книжки, який у випадку позивача не було дотримано, суд приходить до висновку, щодо відсутності протиправності в діях і рішеннях відповідача та відсутності законодавчо встановлених підстав для визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу від 15.06.2022 року та, відповідно, задоволення позову в цій частині.
Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати періоди роботи з 12 травня 1981 року по 12 червня 1981 року, з 17 лютого 1982 року по 22 червня 1982 року, з 09 серпня 1982 року по 21 листопада 1985 року, з 21 листопада 1985 року по 11 лютого 1986 року, з 12 лютого 1986 року по 04 січня 1988 року, з 04 січня 1988 року по 29 квітня 1990 року, з 07 травня 1990 року по 09 лютого 1993 року, з 05 лютого 1993 року по 05 травня 1993 року, з 01 жовтня 1993 року по 22 вересня 1994 року, з 18 жовтня 1994 року по 30 грудня 2000 року ОСОБА_1 до загального трудового (страхового) стажу, так як відповідачем не було досліджено, перевірено, проаналізовано та розраховано такі періоди, оскільки не було враховано повністю трудову книжку позивача, що на переконання суду було здійснено правомірно.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком з 09 червня 2022 року, то така не підлягає задоволенню оскільки є похідною від вимоги про визнання протиправними дій, в задоволенні якої судом відмовлено.
При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до пенсійного органу з заявою щодо зарахування всіх періодів його роботи до страхового стажу та призначення пенсії, надавши трудову книжку зі здійсненими у встановленому чинним законодавством виправленнями дати народження.
За вказаних обставин позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та рішень при розгляді заяви та прийнятті оскаржуваного рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком.
Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська