Справа № 140/4876/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/4876/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення (відмови провести) нарахування та виплати пенсії за віком, починаючи з 19 грудня 2021 року по 19 червня 2022 року; зобов`язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплатити пенсію за період з 19 грудня 2021 року по 19 червня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і як жінка, яка народилася в період з 01 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року, досягла пенсійного віку 18 грудня 2021 року та вважає, що має право на призначення пенсії за віком, починаючи з 19 грудня 2021 року.

Позивач 11 березня 2022 року звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області і подала заяву на призначення пенсії за віком однак рішенням відповідача від 29 березня 2022 року № 49 заявниці відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із недостатністю необхідного страхового стажу, який визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV). За доданими позивачем документами пенсійним органом до страхового стажу не зараховано період роботи з 14 лютого 1984 року по 14 вересня 1988 року відповідно до довідки від 20 січня 2021 року № 43, оскільки прізвище російською мовою « ОСОБА_2 » не відповідало паспортним даним російською мовою « ОСОБА_3 ».

Зазначає, що відповідачем у його відмові не надано доказів того, що з метою повноти вирішення питання врахування стажу ним, як органом, що призначає пенсію, було вжито заходів та використано право на отримання/витребування/вимоги від підприємств, установ чи організацій, тощо, відповідних документів, уточнюючої інформації щодо періоду та характеру виконуваних робіт, що передбачено частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV та Порядком № 22-1, поклавши вказаний обов`язок виключно на позивача.

ОСОБА_1 20 червня 2022 року повторно звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши серед інших документів рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2022 року (яке набрало законної сили 04 червня 2022 року), після чого Пенсійним фондом України (далі ПФУ) було винесено рішення від 04 липня 2022 року № 49, в якому страховий стаж становив 28 років 9 місяців 5 днів, що було достатнім для призначення позивачу пенсії з 19 грудня 2021 року. Однак, пенсійним органом було призначено та нараховано пенсію лише з 20 червня 2022 року.

Переконана, що рішенням від 29 березня 2022 року № 49 стверджено факт її звернення 11 березня 2022 року за призначенням їй пенсії за віком. Таким чином, вважає, що в порядку статті 45 Закону № 1058-ІV має право на нарахування та виплату пенсії, починаючи від 19 грудня 2021 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення нею пенсійного віку, а не від 20 червня 2022 року днем реєстрації другої заяви на призначення пенсії.

Додатково зазначає, що починаючи з дати первинного звернення до відповідача, яке мало місце 11 березня 2022 року, та повторного - 20 червня 2022 року мала законні сподівання та цілком підставно вважала, що після подання нею рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, їй буде призначена пенсія з 19 грудня 2021 року, оскільки особистої вини у допущених помилках з її боку не було.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити повністю.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що на момент звернення позивача із заявою за призначенням пенсії 17 березня 2022 року згідно наданих документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж позивача становить 26 років 03 місяці 17 днів. У зв`язку з невиконанням однієї із умов призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону № 1058-ІV, а саме наявність не менше 28 років страхового стажу, відповідачем 29 березня 2022 року прийнято рішення №49 про відмову у призначенні пенсії за віком. При визначенні права на пенсію позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 14 лютого 1984 року по 14 вересня 1988 року згідно з довідкою від 20 січня 2021 року №43, оскільки прізвище російською мовою « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним російською мовою « ОСОБА_3 ».

Пояснив, що позивач для встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме: довідок про стаж та заробітну плату від 20 січня 2021 року №43 та №44 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області. 20 червня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою до відповідача, надавши рішення суду від 03 травня 2022 року, після чого ПФУ було винесено рішення № 49 від 04 липня 2022 року, яким ОСОБА_1 було призначено та нараховано пенсію з 20 червня 2022 року.

Додатково наголосив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Тому у зв`язку із неподанням позивачем у трьох місячний термін з дня звернення із заявою документів про стаж роботи, уточнюючих довідок, інших документів, які б підтверджували правильність написання прізвища, підстави для призначення пенсії позивачу з 19 грудня 2021 року відсутні. Пенсія ОСОБА_1 призначена з 20 червня 2022 року згідно особисто поданої заяви, після набрання законної сили рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2022 року.

З наведених підстав просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі (арк. спр. 65-67).

Позивач правом подання відповіді на відзив не скористалася.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 63).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11 березня 2022 року звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та документами про призначення їй пенсії за віком (арк. спр. 45-47).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 29 березня 2022 року №49 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Тривалість страхового стажу роботи, розрахована пенсійним органом, склала 26 років 3 місяці 17 днів (арк. спр. 50).

Позивач 04 квітня 2022 року для підтвердження страхового стажу за період роботи з 14 лютого 1984 року по 14 вересня 1988 року звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, а саме: довідок про стаж та заробітну плату від 20 січня 2021 року №43 та №44.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено, встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючих документів - довідок про стаж та заробітну плату від 20 січня 2021 року №43 та №44 (арк. спр. 51-52). Дане рішення набрало законної сили 06 червня 2022 року.

Позивач 20 червня 2022 року повторно звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та документами про призначення їй пенсії за віком (арк. спр. 48-49).

ПФУ 04 липня 2022 року прийняв рішення №49 про призначення пенсії ОСОБА_1 з 20 червня 2022 року.

Вважаючи порушеним своє право на нарахування та виплату пенсії відповідно до первинно поданої заяви, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01 січня 2004 року, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01 січня 2004 року стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи позивача є її трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів.

У позивача є наявна трудова книжка, копія якої долучена до матеріалів справи. Так, судом досліджено записи трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 щодо спірного періоду роботи. Разом з тим, суд зазначає, що при огляді копії трудової книжки безсумнівно можна встановити дати прийняття на роботу та звільнення з роботи.

При цьому відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача, що пенсія ОСОБА_1 призначена з 20 червня 2022 року згідно особисто поданої заяви після набрання законної сили рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2022 року, оскільки позивач одразу після набрання рішення законної сили звернулася до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії та вжила усіх можливих заходів для надання підтверджуючих документів для зарахування періоду роботи з 14 лютого 1984 року по 14 вересня 1988 року, які давали їй право на пенсію за віком.

Також суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб- підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ у Волинській області таким правом не скористалося.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що на момент подання заяви на призначення пенсії позивач досягла віку 60 років та у неї був наявний страховий стаж не менше 28 років, при цьому вона надала всі необхідні документи, отже, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у призначенні пенсії за віком з 19 грудня 2021 року.

Вказане та наведений вище аналіз законодавства спростовують доводи пенсійного органу про відмову у нарахуванні та виплати пенсії за віком, починаючи з 19 грудня 2021 року по 19 червня 2022 року.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач ГУ ПФУ у Волинській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо призначення пенсії саме з 19 грудня 2021 року вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення нарахування та виплати позивачу пенсії за віком за період з 19 грудня 2021 року по 19 червня 2022 року та зобов`язання здійснити нарахування та виплату призначеної пенсії за період з 19 грудня 2021 року по 19 червня 2022 року.

Щодо вимоги позивача встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зауважує, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду являє собою елемент процесуальних питань на стадії виконання судового рішення та є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 704/1167/19, від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18, від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Натомість, суд уважає, що у даному випадку обраний спосіб захисту порушеного права є достатнім та ефективним, та виключні підстави для встановлення судового контролю за виконанням відповідачами рішення суду у даній справі відсутні.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 15 липня 2022 року №12 (арк. спр. 8) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 71).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 19 грудня 2021 року по 19 червня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 19 грудня 2021 року по 19 червня 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 11 листопада 2022 року.