Справа № 520/3264/22
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 листопада 2022 року справа № 520/3264/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григоров Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила суд :

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії та скасувати рішення № 42 від 12.08.2021р. відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу періоди роботи: 01.09.1976 р. по 15.07.1978 р. період навчання у технічному училищі №2 м. Шахтарськ Донецької області; 20.07.1979 р. по 01.01.1980 р на посаді санітарка у Кіровській міській лікарні; з 01.01.1980 р. по 08.08.1980 р. на посаді санітарка Шахтарська станція швидкої допомоги; з 13.11.1980 р. по 06.03.1981 р. на посаді в якості учениці на спеціальних станках по обробці металів Харківський завод "Муздеталь"; з 16.04.1981 р. по 31.12.1991 р. на посаді в якості учениці поклейщиці Харківський завод "Муздеталь; з 20.01.1992р. по 31.12.1997р. на посаді учениці розкрійниця Харківського виробничого трикотажного об`єднання "Фабрика трикотажних і хлопокобумажних деталей;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 06.08.2021 року та провести відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком є протиправними та такими, що порушують право позивача на вільне володіння своїм майном у вигляді пенсії, оскільки відповідачем протиправно не включено до страхового стажу період роботи з 01.09.1976 р. по 15.07.1978 р. період навчання у технічному училищі №2 м. Шахтарськ Донецької області; 20.07.1979 р. по 01.01.1980 р. на посаді санітарка у Кіровській міській лікарні; з 01.01.1980 р. по 08.08.1980 р. на посаді санітарка Шахтарська станція швидкої допомоги; з 13.11.1980 р. по 06.03.1981 р. на посаді в якості учениці на спеціальних станках по обробці металів Харківський завод "Муздеталь"; з 16.04.1981 р. по 31.12.1991 р. на посаді в якості учениці поклейщиці Харківський завод "Муздеталь; з 20.01.1992р. по 31.12.1997р. на посаді учениці розкрійниця Харківсько виробниче трикотажне об`єднання "Фабрика трикотажних і хлопокобумажних деталей через те, що записи в трудовій книжці внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Ухвалою суду від 21.10.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому вказав, що за результатом розгляду заяви позивачки та доданих до неї документів відповідачем прийнято Рішення №42 від 12.08.2021р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю правових підстав (відсутність необхідного страхового стажу).

Так, представник відповідача вказав, що у трудовій книжці записи щодо періодів роботи позивача зроблено некоректно та всупереч вимогам п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 р. №58. Отже, на думку відповідача, відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 01.09.1976 р. по 15.07.1978 р. період навчання у технічному училищі №2 м. Шахтарськ Донецької області; 20.07.1979 р. по 01.01.1980 р на посаді санітарка у Кіровській міській лікарні; з 01.01.1980 р. по 08.08.1980 р. на посаді санітарка Шахтарська станція швидкої допомоги; з 13.11.1980 р. по 06.03.1981 р. на посаді в якості учениці на спеціальних станках по обробці металів Харківський завод "Муздеталь"; з 16.04.1981 р. по 31.12.1991 р. на посаді в якості учениці поклейщиці Харківський завод "Муздеталь; з 20.01.1992р. по 31.12.1997р. на посаді учениці розкрійниця Харківсько виробниче трикотажне об`єднання "Фабрика трикотажних і хлопокобумажних деталей.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 06.08.2021р. звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.08.2021р. №42 було відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; роз`янено, що в розрахунок стажу заявника не зараховано період навчання з 01.09.1976р. по 15.07.1978 р., періоди роботи за відомостями трудової книжки з 20.07.1979р. по 01.01.1980р., з 02.01.1980р. по 08.08.1980р. (запис про звільнення завірений слабким відтиском печатки, яка не читається), з 13.11.1980р. по 06.03.1981р., з 16.04.1981р. по 31.12.1991р., з 20.01.1992р. по 31.12.1997р., оскільки в атестаті та титульній сторінці трудової книжки від 25.07.1979р. внесене прізвище (рос. мовою) " ОСОБА_2 ", яке не співпадає з дошлюбним прізвищем заявника " ОСОБА_3 " згідно свідоцтва про народження від 12.06.1961р. НОМЕР_2 . Трудова книжка заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом МПУ, МЮУ та МСЗНУ № 58 від 29.07.1993 року.

Позивач, не погодившись із вищевказаним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у призначені позивачу пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області посилалось на той факт, що трудову книжку заявника оформлено без додержання вимог діючої Інструкції, відтак для зарахування до стажу вищевказаних періодів роботи без надання уточнюючих документів відсутні законні підстави.

В зв`язку із встановленим суд зазначає, що нормами ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основним спірним питанням у даній справі, з огляду на підстави відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, є незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.09.1976р. по 15.07.1979р., з 20.07.1979р. по 01.01.1980р., з 02.01.1980р. по 08.08.1980р., з 13.11.1980р. по 06.03.1981р., з 16.04.1981р. по 31.12.1991р., з 20.01.1992р. по 31.12.1997р.

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, який набув чинності з 1 січня 2004 року.

Пунктом 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

З моменту запровадження системи персоніфікованого обліку, страховий стаж розраховується за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Щодо визначення періоду роботи до моменту впровадження системи персоніфікованого обліку, то за цей період страховий стаж розраховується у відповідності з Законом України "Про пенсійне забезпечення".

За правилами ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України. Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України. Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку І в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду: ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Так, судом встановлено, що позивачем для призначення пенсії була надана довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудова книжка на прізвище ОСОБА_1 (в трудову книжку внесено запис про те, що прізвище « ОСОБА_2 » змінено на " ОСОБА_4 " у зв`язку із реєстрацією шлюбу, підстава свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 від 06.09.1980 року), копію атестату від 15.07.1978р. №351, копію свідоцтва про народження заявника від 12.06.1961р. НОМЕР_4 , копію свідоцтва про укладення шлюбу від 18.02.2004 р., копія довідки про місце реєстрації від 20.07.2021 р., ID -картка.

Суд, дослідивши належним чином засвідчену копію трудової книжки позивача встановив наступне щодо спірних періодів роботи позивачки, що вона працювала:

-З 20.07.1979 р. по 01.01.1980 р. на посаді «санітарка» у Кіровській міській лікарні;

-З 01.01.1980 р. по 08.08.1980 р. на посаді "санітарка" Шахтарська станція швидкої допомоги;

-З 13.11.1980 р. по 06.03.1981 р. на посаді в якості учениці на спеціальних станках по обробці металів Харківський завод Муздеталь;

-З 16.04.1981 р. по 31.12.1991 р. на посаді в якості учениці поклейщиці Харківський завод "Муздеталь;

-З 20.01.1992 р. по 04.01.1999 р. на посаді учениці розкрійниця Харківського виробничого трикотажного об`єднання 'Фабрика трикотажних і хлопокобумажних деталей";

-З 04.01.1999 р. по 31.03.2000 р. на посаді розкрійниця ДП "Основ`янка";

-З 03.04.2000 р. по 31.03.2008 р. на посаді розкрійниця 4-го розряду ТОВ "Основ`янка".

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вищезазначеній правовій нормі кореспондують приписи п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, згідно з якими основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів.

За змістом п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Поряд із цим, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси.

Посилання відповідача на те, що записи містять недоліки, а саме нечітке зображення печатки, помилкове зазначення російською мовою дівоче прізвище позивача, є обов`язком уповноваженої особи підприємства, на якому працює особа, а не обов`язком позивача.

Таким чином, позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 р. у справі №754/14898/15-а та від 17.07.2018 у справі №220/989/17.

Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення від 12.08.2021р. №42 Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з з 01.09.1976р. по 15.07.1979р., з 20.07.1979р. по 01.01.1980р., з 02.01.1980р. по 08.08.1980р., з 13.11.1980р. по 06.03.1981р., з 16.04.1981р. по 31.12.1991р., з 20.01.1992р. по 31.12.1997р., відповідно до відомостей, які містяться у трудовій книжці позивачки від 25.07.1979р.

Поряд із цим, позовна вимога позивача про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії, поглинається вищевказаною вимогою судом найбільшим ефективним способом захисту законних інтересів позивача, а тому окремому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006р., суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013р. № 7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, питання щодо призначення та виплати пенсії, віднесено виключно до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та не входить до компетенції суду.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що для належного способу захисту прав позивача необхідно, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за віком, з урахуванням висновків суду щодо зарахування до загального стажу періоди роботи з 01.09.1976р. по 15.07.1979р., з 20.07.1979р. по 01.01.1980р., з 02.01.1980р. по 08.08.1980р., з 13.11.1980р. по 06.03.1981р., з 16.04.1981р. по 31.12.1991р., з 20.01.1992р. по 31.12.1997р., відповідно до відомостей, які містяться у трудовій книжці від 25.07.1979р.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить частково задовольнити.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.08.2021р. №42.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2 поверх, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до загального стажу періоди роботи з 01.09.1976р. по 15.07.1979р., з 20.07.1979р. по 01.01.1980р., з 02.01.1980р. по 08.08.1980р., з 13.11.1980р. по 06.03.1981р., з 16.04.1981р. по 31.12.1991р., з 20.01.1992р. по 31.12.1997р., відповідно до відомостей, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 від 25.07.1979р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2 поверх, ) повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), пенсії за віком, з урахуванням висновків суду щодо зарахування до загального стажу періоди роботи з 01.09.1976р. по 15.07.1979р., з 20.07.1979р. по 01.01.1980р., з 02.01.1980р. по 08.08.1980р., з 13.11.1980р. по 06.03.1981р., з 16.04.1981р. по 31.12.1991р., з 20.01.1992р. по 31.12.1997р., відповідно до відомостей, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 від 25.07.1979р.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2 поверх, ) сплачений судовий збір пропорційно до частки задоволених позовних вимог в розмірі 496.20 (чотириста дев`яносто шість грн. 20 коп.) , залишивши решту судових витрат за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 14.11.2022р.

Суддя Д.В. Григоров