Справа № 459/2312/22
Суддя: Мельникович М. В.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/2312/22
Провадження № 2-а/459/56/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельникович М. В.

з участю секретаря судового засідання Горощук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження у порядку розгляду окремих категорій термінових справ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2022 року позивач звернувся до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом до інспектора поліції Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Лисого Миколи Романовича, Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області (відділення поліції №2 в м. Сокаль, вул. Міцкевича, 9) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАР №5813941 від 27.08.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора, старшого лейтенанта поліції Червоноградського районного відділу поліції ГУ НП у Львівські області, відділення поліції №2 (м. Сокаль) Лисим Миколою Романовичем 27.08.2022 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч.2 ст.126 КУпАП за те, що він 27.08.2022 о 23:29:09 годині у м. Червонограді по вул. Героїв Майдану 5, керуючи транспортним засобом PEUGEOT PARTNER номерний знак НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1 ПДР України - керування т/з особою, яка немає права керування. Позивач вважає, що постанова є незаконною. Повідомляє, що інспектор зазначив в постанові місце скоєння правопорушення м. Червоноград, вул. Героїв Майдану, 5, натомість позивач вказує, що їхав транспортним засобом PEUGEOT PARTNER, номерний знак НОМЕР_1 , дорогою автошлях Т 1404 - автомобільний шлях територіального значення у Львівській області, який проходить територією Червоноградського району через Червоноград - Белз - Угнів - Раву-Руську, а саме він повертався додому з роботи з м. Белз у м. Червоноград. Інспектор поліції зупинив його біля с. Муроване, а не в м. Червонограді, порушник зупинився, проте причину зупинки йому не повідомили. Порушник зазначив, що отримав посвідчення водія колишнього зразка категорії «В» серія НОМЕР_2 ще 29.06.2006 року, тобто 16 років тому, а після навчання в автошколі на ще одну категорію «А» у сервісному центрі МВС м. Червонограді, старе посвідчення у позивача забрали та 21.07.2020 замінили на нове КВЕ 999131, в якому категорія «В» - на легковий автомобіль була відсутня. Однак, працівники сервісного центру пояснили позивачу, що так і повинно бути, оскільки в новому посвідченні НОМЕР_3 є відмітка (посилання) на старе посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 29.06.2006, до того ж у позивача залишився ТАЛОН до колишнього посвідчення водія серія НОМЕР_2 , де зазначена кат. «В» на право керування легковим автомобілем. Позивач вважає, що дана технічна помилка у посвідченні зроблена сервісним центром МВС. Додатково зазначає, що на даний момент він вже замінив посвідчення і в новому зразку вже вказана категорія «В». Тому просить постанову інспектора серії ЕАР №5813941 від 27.08.2022 скасувати.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 02.09.2022 було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 06.10.2022.

06.10.2022 судове засідання було відкладено на 08.11.2022 та за заявою позивача замінено неналежного відповідача на належного Головне управління Національної поліції у Львівській області.

08.11.2022 сторони у судове засідання не з`явилися.

В матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд даної справи без його участі, у якій він також вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представки відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, заяв чи клопотань не подавав, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки), де міститься відмітка про вручення поштового відправлення 12.10.2022, а також довідкою про доставку електронного листа на офіційну адресу відповідача від 07.10.2022. Також відповідачем не подано відзиву на дану позовну заяву.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи, на підставі ст. 229, ч. 5 ст. 262 КАС України, суд вирішив справу розглянути у письмовому провадженні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши докази у справі, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

За ст. 126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З оскаржуваної постанови серії ЕАР №5813941 від 27.08.2022 судом встановлено, що подія мала місце 27.08.2022 у АДРЕСА_1 , де інспектор старший лейтенант поліції Лисий Микола Романович виявив водія ОСОБА_1 , який керуючи ТЗ не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР України керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, за що, працівник поліції прийняв рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені відповідачем як суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 5813941 від 27.08.2022 року, на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Для підтвердження порушення вказаного у оскаржуваній постанові пункту Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП, мав би надати, зокрема, фото чи відеозапис події, на якому чітко вбачався би факт правопорушення чи пояснення очевидців даного правопорушення. Проте, будь яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано. У п. 7 оскаржуваної постанови жодних доказів не вказано.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про їх вчинення.

Водночас, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути доказом вчинення особою правопорушення. Вона є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Сама по собі постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, не дає підстав стверджувати про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України саме в той день та час.

Позивачем до матеріалів справи було додано копію посвідчення водія НОМЕР_3 , на якому вказана серія і номер посвідчення водія старого зразка від 29.06.2006 НОМЕР_2 (а. с. 8).

Також позивачем до матеріалів справи було додано копію талона до посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії В від 29.06.2006 року (а. с. 9), копія карточки водія про проходження навчання з відміткою про видані посвідчення, де значиться про посвідчення категорії «В» від 31.05.2006 (а. с. 10), копія свідоцтва про закінчення навчального закладу з підготовки водіїв транспортних засобів, з якого вбачається, що позивач проходив підготовку водіїв категорії «В» від 29.06.2006 (а. с. 11), копію медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом серії 2 НОМЕР_4 від 03.04.2006.

Тобто, тим самим позивач підтвердив своє право на керування транспортним засобом категорії «В».

Окрім того позивачем до матеріалів справи додана копія посвідчення водія серії НОМЕР_5 від 31.08.2022, з якого вбачається, що позивач отримав право на керування транспортним засобом категорії «А», «В1», «В» (а. с. 13).

Додатково позивач до матеріалів справи надав копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 14.02.2019, з якого вбачається, що він є власником транспортного засобу (а. с. 14).

Отже, враховуючи наявність в матеріалах справи копій зазначених вище документів, суд дійшов висновку, що постанова винесена без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи.

Крім того, відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення в той час, як у ст.62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, адже відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, є недоведеним.

За наведеного, а також ураховуючи заявлені вимоги та приписи ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, не доведена, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським прийняте з порушенням норм процесуального права і за відсутності достатніх доказів про вчинення ним правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5813941 від 27.08.2022 слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Окрім того, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонером по інвалідності, що вбачається з копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_7 , серії НОМЕР_8 , а саме являється інвалідом ІІ групи (а. с. 13), а отже є звільненим від сплати судового збору.

Тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 12, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції України у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3; ) про скасування постанови - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР від 27.08.2022про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 11.11.2022.

Суддя: М. В. Мельникович