Справа № 640/11703/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року м. Київ № 640/11703/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо невиплати у повному розмірі коштів, які є спадковим майном;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити дії, а саме виплатити ОСОБА_1 залишок недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , в розмірі 10644,18 грн. (десять тисяч шістсот сорок чотири гривні 18 копійок) з урахуванням фактично виплачених сум з моменту винесення судом рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що територіальним органом Пенсійного фонду України грубо порушено його права, що полягає у невиплаті у повному розмірі коштів, які є спадковим майном (загальна сума згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом складає 23355,64 грн), тобто недоотриманої пенсії померлого, ОСОБА_2 . На думку позивача, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача надіслано відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову та зазначив, що на підставі свідоцтва про спадщину відповідач здійснив виплату належної спадкодавцю позивача пенсії у розмірі 12711,46 грн з урахуванням положень ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Водночас, зазначив, що позивач пропустив строк на отримання періодичних пенсійних виплат.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.05.2019, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабісовою Ю.Т. за №293, ОСОБА_1 отримав у спадок недоотриману пенсію, яка була нарахована на ім`я померлого ОСОБА_2 , але не виплачена в сумі 23355,64 грн. згідно інформації Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.02.2019 №1164/04, яка належить до сплати.

Фастівське об`єднане управління пенсійного фонду України видало разове доручення від 07.05.2019 № 74/7 на ім`я ОСОБА_1 у сумі 12711 (дванадцять тисяч сімсот одинадцять) гривень 46 копійок.

Позивач звернувся до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про виплату недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 , яка належить йому на праві спадщини за заповітом.

Листом Фастівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.08.2019 №797/02 повідомлено про відсутність підстав для виплати недоотриманої суми пенсії за заповітом, оскільки позивачу виплачена недоотримана пенсія з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки до дня звернення за недоотриманою пенсією по місяць смерті ОСОБА_2 .

На переконання позивача, відповідач неправомірно зменшив суму недоотриманої пенсії, недоплативши останньому 10644,18 грн, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV, у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Частина третя статті 52 Закону України №1058-IV, яка узгоджується зі змістом статті 1227 Цивільного кодексу України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Пунктом 2.26 розділу ІІ Порядку передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 07.04.2017 за актовим записом № 199.

Згідно заповіту від 12.10.2016 серії НВІ 226901 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач є спадкоємцем всього майна покійного.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабісовою Ю.Т. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.05.2019 серії ННЕ 763341, відповідно до якого посвідчено, що спадкоємцем є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, яка була нарахована на ім`я померлого, ОСОБА_2 , але не виплачена в сумі 23355,64 (двадцять три тисячі триста п`ятдесят п`ять гривень 64 коп.), згідно інформації Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18 лютого 2019 року №1164/04, яка належить до сплати.

Однак, Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області виплатило позивачу недоотриману пенсію у розмірі 12711,46 грн, мотивуючи тим, що вказана пенсія виплачена з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки до дня звернення за недоотриманою пенсією.

Частиною першою статті 46 Закону № 1058-IV визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Виходячи з аналізу наведених положень, у спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме стаття 52 Закону № 1058-IV, як така, що регулює правовідносини, які виникли після смерті пенсіонера та після визнання певної суми недоотриманої пенсії спадщиною.

Проте, стаття 46 зазначеного Закону подібних вказівок не містить та, на думку суду, призначена для реалізації саме особою, яка безпосередньо отримує пенсію. Також положення зазначеної статті застосовуються лише у випадку встановлення власної вини пенсіонера, що полягає у недоотриманні пенсії. Втім, доказів наявності або відсутності такої вини матеріали справи не містять.

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положеннями Цивільного кодексу України не визначено строку, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону № 1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача за відповідною виплатою недоотриманої пенсії померлого у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на норми частини першої статті 46 Закону № 1058-IV, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки вони не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Наведений висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19.

Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Однак відповідачем здійснено лише частину виплати пенсії у розмірі 12711,46 грн, замість вказаної у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 03.05.2019 - 23355,64 грн.

За таких обставин, враховуючи положення статті 52 Закону № 1058-IV, які підлягають застосуванню в контексті даної справи, надавши оцінку наявним доказам у справі, суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідачем допущено бездіяльність щодо невиплати позивачу у повному розмірі коштів, які є спадковим майном.

Суд звертає увагу, що в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі визначення законодавством чітких умов та критеріїв, яких необхідно дотримуватись при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень, відповідач зобов`язаний діяти, з урахуванням таких умов.

Суд не наділений повноваженнями підміняти собою суб`єкт владних повноважень при прийнятті певного рішення та не може втручатись у дискреційні повноваження такого суб`єкта.

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Судом також враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, у даному випадку належним способом відновлення порушеного права позивача є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 залишок недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , в розмірі 10644,18 грн. (десять тисяч шістсот сорок чотири гривні 18 копійок), з урахуванням фактично виплачених сум.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У відповідності до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати присудженню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі коштів, які є спадковим майном.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 залишок недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 в розмірі 10644,18 грн. (десять тисяч шістсот сорок чотири гривні 18 копійок), з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко