Справа № 140/6045/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/6045/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган), Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ у Житомирській області, пенсійний орган) про визнання протиправним дій ГУ ПФУ у Житомирській області щодо відмови їй у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та призначити і виплатити їй пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з часу виникнення права про призначення пенсії (з 25 травня 2022 року при виповненні 54 років).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 23 серпня 2022 року звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак останній у своєму рішенні від 31 серпня 2022 року №52 позивачу відмовив у призначенні пенсії за віком, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення.

Позивач вказує, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має відповідне посвідчення та постійно проживає на території Камінь-Каширського району Волинської області, який входить до переліку населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення. Наявне у останньої посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Період її проживання з 30 червня 1989 по 15 серпня 1990 року (початок роботи згідно трудової книжки) помилково працівниками органів Пенсійного фонду України не враховано, оскільки позивач проживала, але не працювала. Періоди навчання на території, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (м.Луцьк), лише доводять те, що вона навчалася, а не проживала там. На навчання добиралася періодично транспортом. Одна з умов Закону (проживання/або робота на території дотримана), тобто навчання, не заперечує факту проживання, відомості диплому підтверджують факт отримання освіти, але не спростовують факту проживання тим більше наявність довідки про проживання та посвідчення потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії лише підтверджує, що станом на 01 січня 1993 року у неї є необхідних 3 роки проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

Позивач уважає, що встановлення юридичного факту постійного проживання в зоні гарантованого (добровільного) відселення впливатиме на створення умов для здійснення її права на пенсію, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

ГУ ПФУ у Волинській області у відзиві на позовну заяву від 11 жовтня 2022 року №0300-0902-8/33830 позовні вимоги не визнало, мотивуючи тим, що станом на 01 січня 1993 року позивач не пропрацювала у зоні гарантованого добровільного відселення той термін, який дає їй право на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому просило відмовити у задоволенні позовних вимог. (арк. спр. 38 - 39).

ГУ ПФУ у Житомирській області у відзиві на позовну заяву від 12 жовтня 2022 року №0600-0902-7/79233 позовні вимоги не визнало, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 23 серпня 2022 року звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За принципом екстериторіальності її заяву скеровано до ГУ ПФУ у Житомирській області, яке її розглянуло та прийняло рішення від 31 серпня 2022 року № 52 про відмову у призначенні пенсії за віком.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки з 31 травня 1988 року по 10 липня 1988 року, оскільки відсутній підпис відповідальної особи при звільненні з 04 серпня 1988 року по 25 серпня 1988 року, оскільки відсутній номер наказу при звільненні, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року.

Згідно наданих позивачем документів, вона станом на 01 січня 1993 року пропрацювала 02 роки 04 місяці 17 днів в зоні гарантованого добровільного відселення, що не дає права на пенсію із зниженням пенсійного віку.

З наведених підстав ГУ ПФУ у Житомирській області просить у задоволенні позову відмовити (арк. спр. 42-44).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). (арк. спр. 34).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідачів у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням від 17 червня 2005 року серії НОМЕР_1 (арк. спр. 15).

Позивач 23 серпня 2022 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, на що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31 серпня 2022 року № 52 їй відмовлено в призначенні пенсії.

Рішення вмотивоване тим, що доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_2 з 31 травня 1988 року по 10 липня 1988 року, оскільки відсутній підпис відповідальної особи при звільненні з 04 серпня 1988 року по 25 серпня 1988 року, оскільки відсутній номер наказу при звільненні, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року.

Для зарахування до трудового стажу вищевказаних періодів трудової діяльності необхідно надати уточнюючі довідки, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно наданих документів ОСОБА_1 станом на 01 січня 1993 року пропрацювала 02 роки 04 місяці 17 днів в зоні гарантованого добровільного відселення, що не дає права на пенсію. (а. с. 30)

Про прийняте рішення відповідач повідомив ОСОБА_1 листом від 31 серпня 2022 року №15597-0316 (арк. спр. 30).

Позивач не погоджується з таким рішенням пенсійного органу і звернулася за захистом порушених прав із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі Закон №796-XII).

За змістом пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно із частиною третьою статті 55 Закону №796-XII, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058-IV і цього Закону.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів (пункту 2 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону №796-ХІІ, зокрема пунктом 4 частини другої вказаної статті встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому початкова величина (3 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до положень статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

У відповідності до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок №551) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII, іншими актами законодавства.

За змістом абзацу 6 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Отже, аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Поряд з цим суд наголошує, що документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII, є виключно посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Отже, видача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б (категорія 3) підтверджує статус громадянина, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає їй право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII. Таке посвідчення позивач має, долучення якого до заяви про призначення пенсії відповідач не заперечив.

Відповідно до довідки Камінь-Каширської міської ради Волинської області № 406 від 25 січня 2022 року ОСОБА_1 постійно проживала і була зареєстрована з 30 червня 1989 року по 25 жовтня 1996 року по вулиці Валерія Савчука, село Підцир`я Камінь-Каширського району, який віднесений до зони гарантованого добровільного відселення ІІІ категорії відповідно до статті 14 (п. 3) ЗУ №796-XII (арк. спр. 16).

Відповідно до довідки Камінь-Каширської міської ради Волинської області № 3002 від 22 серпня 2022 року ОСОБА_1 постійно з 01 квітня 2013 року проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 по даний час, який віднесений до зони гарантованого добровільного відселення ІІІ категорії відповідно до статті 14 (п. 3) ЗУ №796-XII (арк. спр. 17).

Як убачається із матеріалів справи позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статує і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення (арк. спр. 30)

Разом з тим, як установлено судом та не заперечується сторонами, звертаючись до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії, позивач надала посвідчення громадянина (громадянки), яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, категорія 3, від 17 червня 2005 року серії НОМЕР_1 , довідки Камінь-Каширської міської ради № 406 від 25 січня 2022 року, № 3002 від 22 серпня 2022 року про те, що ОСОБА_1 постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення з 30 червня 1989 року по 25 жовтня 1996 року та з 01 квітня 2013 року по теперішній час (арк. спр. 16, 17).

Суд наголошує, що посвідчення ОСОБА_1 потерпілого від Чорнобильської катастрофи у судовому порядку недійсним не визнавалось, її статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи не оспорюється; доказів фактичного проживання позивача у вказаний період в іншому місті, аніж у зоні гарантованого добровільного відселення ІІІ категорії, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, суду не надав.

Відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII, умовами надання пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є: наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу; постійне проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно статті 55 Закону №796-XII.

Із копії трудової книжки та рішення про відмову у призначенні пенсії убачається наявність у позивача необхідного страхового стажу 31 рік 11 місяців 15 днів (арк. спр. 19 27, 30).

Згідно положень пункту 4 частини другої статті 55 Закону №796-XII зменшення пенсійного віку для потерпілих від Чорнобильської катастрофи (особам, які постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років) становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно довідок від 25 січня 2022 року № 406 та від 22 серпня 2022 року, виданих Камінь-Каширською міською радою, позивач постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення з 30 червня 1989 року по 25 жовтня 1996 року та з 01 квітня 2013 року по теперішній час (арк.. спр. 16, 17)

Таким чином, термін проживання ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення ІІІ категорії станом на дату звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку (23 серпня 2022 року) становить більше 16 років, що дає право на зменшення пенсійного віку на 6 років, а саме - після досягнення віку 54 роки.

Позивач звернулася за призначенням пенсії 23 серпня 2022 року (при досягненні повних 54 років), а відтак має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачі не довели правомірність прийнятого рішення, а тому рішення ГУ ПФУ у Житомирській області від 31 серпня 2022 року №52 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII є протиправним.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи приписи пункту 1 статті 45 Закону №1058-IV, факт звернення позивача із заявою про призначення пенсії 23 серпня 2022 року, суд уважає, що з метою належного захисту порушених прав, пенсійний орган належить зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII з 25 травня 2022 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Відтак, з наведених вище підстав, позовні вимоги належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Житомирській області від 31 серпня 2022 року №52 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII з 25 травня 2022 року.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Житомирській області необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 09 вересня 2022 року № (арк. спр. 7) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 33).

Керуючись статями 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (Житомирська область, місто Житомир, вулиця О. Ольжича, 7, ідентифікаційний код юридичної особи 13559341) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 31 серпня 2022 року №52 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25 травня 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2022 року.