Справа № 280/5316/22
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
11 листопада 2022 року Справа № 280/5316/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 )

до: Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 )

про: визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

07.09.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у навмисному не розгляді поданому позивачем у встановленому законом порядку рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами;

зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами та надати обґрунтовану письмову відповідь з посиланням на чинне законодавство України щодо порушеного позивачем питання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді солдата-водія 2 відділення 1 взводу 1 АМДР. У зв`язку з погіршенням здоров`я у матері позивача, яка є інвалідом І групи, останній у травні 2022 року подав своєму безпосередньому командиру рапорт на звільнення з військової служби. Зазначений рапорт був розірваний заступником командира 1 АМДР по виховній роботі Військової частини НОМЕР_2 без розгляду. 08.06.2022 позивач направив відповідачу аналогічний за змістом рапорт про звільнення з військової служби засобами поштового зв`язку, однак поштове відправлення не було вручене адресату через те, що поштове відділення АТ «Укрпошта» у м. Костянтинівка Донецької області тимчасово не працює. 30.06.2022 подібний рапорт був направлений засобами поштового зв`язку на адресу Військової частини НОМЕР_4 , до складу якої входить Військова частина НОМЕР_2 . Вказане поштове відправлення було отримано адресатом 07.07.2022, однак жодних дій, спрямованих на розгляд по суті рапорту позивача про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами, відповідач не вжив. Позивач вважає, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у навмисному не розгляді поданому позивачем у встановленому законом порядку рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.09.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження), у встановлений судом строк не подав відзив на позовну заяву або будь-які докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:
Позивач проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 , яка входить до складу НОМЕР_5 окремої аеромобільної бригади (Військова частина НОМЕР_4 ) на посаді солдата-водія 2 відділення 1 взводу 1 АМДР, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Військового квитка серія НОМЕР_6 (а.с.10-12).

30.06.2022 позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу Військової частини НОМЕР_4 рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз. 6 пп. г) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII) (а.с.13-14).

Зазначений рапорт обґрунтований тим, що у травні 2022 року у матері позивача, яка є інвалідом І групи, різко погіршився стан здоров`я, через що вона потребує стороннього догляду. Факт інвалідності матері позивача, як зазначив останній, підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААБ № 650364. Необхідність здійснення постійного догляду підтверджується Випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого). У свою чергу, факт родинних зв`язків підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_7 (а.с. 13-17).

Факт направлення позивачем на адресу Військової частини НОМЕР_4 рапорту про звільнення з військової служби від 29.06.2022 підтверджується наявною у матеріалах справи копією фіскального чеку (а.с. 20). Відповідно до трекінгу поштових відправлень вказане поштове відправлення 07.07.2022 було отримано уповноваженою особою Військової частини НОМЕР_4 (а.с.21).

Позивач у позові зауважив, що його безпосередній командир ОСОБА_2 07.08.2022 в усній формі повідомив, що про надходження рапорту позивача про звільнення з військової служби від 29.06.2022 йому відомо, проте розглядати вказаний рапорт він не буде.

Станом на дату звернення позивача до суду з даною позовною заявою (а саме 05.09.2022) ним не отримано відповіді від відповідача за результатами розгляду вказаного рапорту.

Оцінюючи факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягає у не розгляді поданому позивачем у встановленому законом порядку рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначається Дисциплінарним статутом Збройних сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗСУ).

Відповідно до ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до п.п. 110, 111, 112 Дисциплінарного статуту ЗСУ усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності. Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подаються в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції. Військовослужбовці, які подали заяву чи скаргу, мають право: особисто викласти свої аргументи особі, яка перевіряє заяву чи скаргу звернутися з вимогою залучити до розгляду свідків; подати додаткові матеріали, що стосуються справи, або клопотати, щоб їх вимагав командир (начальник) або орган, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім під час розгляду заяви чи скарги; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; ознайомитися з матеріалами перевірки заяви чи скарги; оскаржити прийняте за їх заявою чи скаргою рішення в суді; вимагати відшкодування завданих їм збитків у встановленому законом порядку.

За приписами ст. 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Слід зазначити, що досліджувані питання спірних правовідносин також регулює Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР), оскільки він визначає аспекти практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За приписами ст. 3 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання це письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду (ст. 14 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР).

Статтею 15 вказаного Закону визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 19 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

З аналізу приписів Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР вбачається, що у разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений Касаційним адміністративним судом у складі Верхового Суду, зокрема, у постановах від 30.11.2020 по справі № 280/4698/19, від 01.10.2020 по справі № 815/1178/17.

Так, судом встановлено, що позивач проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 , яка входить до складу НОМЕР_5 окремої аеромобільної бригади (Військова частина НОМЕР_4 ), про що свідчать наявна у матеріалах справи копія Військового квитка серія НОМЕР_6 (а.с.10-12). У зв`язку з тим, що у матері позивача, яка є інвалідом І групи, різко погіршився стан здоров`я, позивач декілька разів подавав відповідачу рапорт. Зокрема, 30.06.2022 засобами поштового зв`язку ним на адресу Військової частини НОМЕР_4 , до складу якої входить Військова частина НОМЕР_2 , був направлений рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз. 6 пп. г) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII (а.с.13-14, 21). На підтвердження обставин, викладених у рапорті, позивач надав копії Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААБ № 650364, Виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) та свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 (а.с. 15-17). За інформацією, викладеною у позовній заяві, безпосередній командир позивача заступник командира 1АМДР по виховній роботі Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 07.08.2022 в усній формі повідомив позивачу, що йому відомо про надходження рапорту останнього про звільнення з військової служби від 29.06.2022 йому відомо, проте розглядати його він не буде. Станом на дату звернення позивача до суду з даною позовною заявою (а саме 05.09.2022) ним не отримано відповіді від відповідача за результатами розгляду вказаного рапорту.

Отже, виходячи з нормативно-правового регулювання у відповідній сфері правовідносин, суд вважає, що відповідач повинен був розглянути порушене позивачем у рапорті про звільнення з військової служби від 29.06.2022 питання та, відповідно, довести таке рішення до відома позивача, однак протиправно цього не зробив. Будь-яких доказів зворотнього відповідачем не надано. Суд вважає, що така поведінка відповідача являє собою протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді поданого позивачем у встановленому законом порядку рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не розгляді поданому позивачем у встановленому законом порядку рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відтак, в цій частині позов підлягає задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами та надати обґрунтовану письмову відповідь з посиланням на чинне законодавство України щодо порушеного позивачем питання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки бездіяльності відповідача, яка полягає у не розгляді поданому позивачем у встановленому законом порядку рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами та надати обґрунтовану письмову відповідь з посиланням на чинне законодавство України щодо порушеного позивачем питання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги про зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами та надати мотивовану письмову відповідь з посиланням на чинне законодавство України щодо порушеного позивачем питання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, є обґрунтованими, а відтак, в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, вмотивована протиправність бездіяльності відповідача, яка полягає у не розгляді поданого позивачем у встановленому законом порядку рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами.

У свою чергу, відповідач взагалі не надав суду відзиву на позовну заяву та жодних доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат у даному випадку відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 143, 241 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не розгляді поданого ОСОБА_1 у встановленому законом порядку рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами та надати обґрунтовану письмову відповідь з посиланням на чинне законодавство України щодо порушеного позивачем питання про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 11 листопада 2022 року.

Суддя О.В. Прудивус