Справа № 760/33324/21
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Тодуа Валеріана Вінелієвича, інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Радченко Яни Володимирівни про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження, стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Тодуа В.В., інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Радченко Я.В. про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження, стягнення коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 05 грудня 2021 року щодо нього інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Тодуа В.В. винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень за здійснення зупинки стоянки в зоні дії знаку 5.39 з додатковою табличкою 7.17 та дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Зазначає, що він виконував висадку інваліда І групи, а тому здійснив зупинку автомобіля на місці для здійснення паркування осіб з інвалідністю. Правил дорожнього руху він не порушував. Зазначає, що інспектор доказів порушення ним правил дорожнього руху не надав, його пояснення не були прийняті до уваги.

Просить суд ухвалити рішення, яким:

- визнати дії інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Тодуа В.В. щодо складання постанови про адміністративне правопорушення Серія ЕАО № 5112666 від 05 грудня 2021 року незаконними;

- визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення Серія ЕАО № 5112666 від 05 грудня 2021 року;

- стягнути з Управління патрульної поліції у м. Києві на його користь компенсацію витрат на евакуацію автомобіля та його зберігання в розмірі 2228 гривень;

- стягнути з Управління патрульної поліції у м. Києві на його користь моральну шкоду у розмірі 100000 гривень.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач подав до суду заяву про перенесення розгляду справи до закінчення військових дій. Зазначив, що не може бути присутнім в цей період на розгляді справи.

Разом з тим, в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З відзиву на позовну заяву представника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції вбачається, що вона просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що позивач здійснив зупинку стоянку транспортного засобу в зоні дії знаку 5.39 з додатковою табличкою 7.17 та дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху. Позивач визначеного п. 2.8 ПДР України розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, на транспортному засобі не мав. Крім того, останній не пред`явив інспектору будь-яки докази (посвідчення, довідка) на підтвердження того, що він є водієм з інвалідністю. Відповідно до наданого позивачем відеозапису за кермом автомобіля знаходився сам позивач, який не надав пояснення з приводу того, що він дійсно перевозив особу з інвалідністю. Таким чином, інспектор під час складання постанови прав позивача не порушив. Вимога про стягнення з Управління патрульної поліції у м. Києві компенсації витрат на евакуацію автомобіля та його зберігання задоволенню не підлягає, оскільки пред`явлена до неналежного відповідача. Крім того, позивачем не надано доказів заподіяння йому душевних страждань протиправною діяльністю відповідача та не обґрунтовано розмір визначеної ним моральної шкоди.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 6 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень за здійснення зупинки стоянки в зоні дії знаку 5.39 з додатковою табличкою 7.17 та дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач зазначає, що він виконував висадку інваліда І групи, а тому здійснив зупинку автомобіля на місці для здійснення паркування осіб з інвалідністю. За таких обставин, Правил дорожнього руху він не порушував.

З наданих представником відповідача фотографій вбачається, що автомобіль позивача припаркований безпосередньо на місці для здійснення паркування осіб з інвалідністю.

Відповідно до 2.8. Правил дорожнього руху водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18.

Згідно з п.п. «ґ» п. 5.2. Правил дорожнього руху пасажири, користуючись транспортним засобом, повинні у разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на їх вимогу в місцях, де дозволено зупинку, стоянку чи паркування лише водіям, які перевозять пасажирів з інвалідністю, на вимогу поліцейського пред`явити документи, що підтверджують інвалідність (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

З пояснень позивача та наданого ним відеозапису вбачається, що пасажира з інвалідністю, якого він висаджував, в момент, коли інспектор підійшов до автомобіля, на місці не було.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 30.3 Правил дорожнього руху на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки (додаток 4): «Водій з інвалідністю» - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

З наданих стороною відповідача фотографій вбачається, що автомобіль позивача не містить на собі розпізнавальних знаків «Водій з інвалідністю».

Крім того, з відеозапису, наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_2 запитує інспекторів про правові підстави їх вимоги щодо пред`явлення ним документів та нічого не зазначає про висадку пасажира з інвалідністю як на причину зупинки на місці для здійснення паркування осіб з інвалідністю.

У матеріалах справи міститься копія довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_3 .

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що зазначена особа перебувала в автомобілі позивача та саме її останній висаджував на місці для здійснення паркування осіб з інвалідністю, ОСОБА_2 суду не надано.

Таким чином, докази щодо необхідності здійснення зупинки на місці для здійснення паркування осіб з інвалідністю у матеріалах справи не містяться.

За таких обставин, суд вважає, що факт порушення позивачем Правил дорожнього руху доведено належними доказами.

Встановлено, що інспектор патрульної поліції, виконуючи свої службові повноваження, здійснював патрулювання зазначеної у постанові ділянки дороги.

Винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадових інструкцій і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Таким чином, вимоги позивача про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

Інші заявлені вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від первинних вимог позивача.

З огляду на наведене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Керуючись статтями 122, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9), інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Тодуа Валеріана Вінелієвича (м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9), інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Радченко Яни Володимирівни (м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9) про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження, стягнення коштів.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: