Справа № 420/12518/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, вирішив частково задовольнити адміністративний позов.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому він просить:

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області, код 40108740 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06.08.2021 по 05.08.2022 у сумі 254322 (двісті п`ятдесят чотири тисячі триста двадцять дві) грн. 68 грн.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області, код 40108740 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 недоплачене грошове забезпечення за період з 02.2020 по 07.2020 включно у сумі 26393 (двадцять шість тисяч триста дев`яносто три) грн. 40 коп.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області, код 40108740 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 недоплачене грошове забезпечення за період з 12.2017 по 07.2018 у сумі 68952 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі) 63 коп.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач звертає увагу, що Одеський окружний адміністративний суд по справі № 420/7618/21 допустив негайне поновлення позивача на роботі, проте відповідач, діючи протиправно, поновив позивача на виконання вказаного рішення суду лише через рік 05.08.2022 наказом ГУНП в Одеській області № 1340 о/с, а тому, на думку позивача, він має право отримати грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Крім того, позивач вважає, що йому недоплачене грошове забезпечення за період з 02.2020 по 06.07.2020, оскільки після того, як позивач розпочав скаржитись на посадових осіб відповідача, йому перестали виплачувати премію у сумі 4398,90 грн.

Також позивач вважає, що після призначення на посаду, де йому протиправно скасували спеціальне звання «майор» та визначили у наказі ГУНП № 1065 о/с від 23 липня 2018 року «рядовий поліції» позивачу з грудня 2017 по липень 2018 року протиправно сплачували лише посадовий оклад.

(б) Позиція відповідача

20.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить закрити провадження у справі та визнати протиправним зловживання представником позивача процесуальними правами.

У відзиві на позовну заяву відповідач не надає пояснень по суті заявлених позовних вимог та його доводи зводяться виключно до підстав закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що наявна постанова суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

13.09.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

IV. Обставини, встановлені судом

Позивач неодноразово звертався до відповідача з позовними заявами, щодо проходження публічної служби.

Зокрема в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувало 6 справ (№815/6762/15, №815/1593/17, №1540/3762/18, №420/5059/19, 420/2858/20, 420/7618/20) за результатами розгляду яких судові рішення набрали законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд вважає за необхідне також зазначити обставини встановлені судовими рішеннями, за результатами розгляду вищезазначених справ та результати їх розгляду.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 04.11.2015 № 1331 о/с По особовому складу, згідно з п.9 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів), із сплатою грошової компенсації за 33 доби невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01.01.2015 по день звільнення.

За результатами судового оскарження вищевказаного наказу постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2016 у справі № 815/6762/15 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 у справі № 815/6762/15, скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року та прийнято нову постанову суду, якою визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області №1331 о/с від 04.11.2015 в частині звільнення ОСОБА_1 за п. 64 г (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; зобов`язано ГУМВС України в Одеській області розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05.11.2015 р. щодо звільненння за п. 64 з (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27.01.2017 № 7 о/с По особовому складу на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016р. у справі № 815/6762/15 скасовано пункт наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 04.11.2015р. № 1331 о/с По особовому складу в частині звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку ГУМВС України в Одеській області на відповідній посаді з 06.11.2015.

27.01.2017 Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на підставі листа Головного управління Національної поліції в Одеській області від 26.01.2017р. № 9/607 прийнято наказ № 8 о/с По особовому складу, яким згідно п.п.10, 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015р. у запас Збройних Сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів) майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку ГУМВС України в Одеській області.

За результатами судового оскарження вказаного наказу постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 у справі № 815/1593/17 визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області № 8 від 27.01.2017 про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. г ст. 64 Положення Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів); зобов`язано ГУМВС України в Одеській області видати наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. з ст. 64 Положення Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області видати наказ щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 у справі № 815/1593/17 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 змінено: абзац четвертий резолютивної частини постанови суду викладено в наступній редакції: Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України на підставі його рапорту, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію"; в іншій частині постанову суду залишено без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі № 815/1593/17 заяву заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про роз`яснення задоволено; роз`яснено постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017, вказавши, що зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України на підставі його рапорту, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України Про національну поліцію, має наслідком та підставою для видання Головним управлінням Національної поліції в Одеській області наказу про прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію".

Наказом Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 37 о/с від 30.11.2017 на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 у справі № 815/1593/17 та постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 у справі № 815/1593/17, внесено зміни до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 8 о/с від 27.01.2017 в частині звільнення позивача та визначено останнього вважати таким, що звільнений у запас Збройних Сил за пунктом з (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

18.06.2018 позивач звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявою, у якій, посилаючись на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі № 815/1593/17, просив прийняти його на службу до Національної поліції України на посаду старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1065 о/с від 23.07.2018 відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію призначено такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ ОСОБА_1 на посаду старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому посадовий оклад у розмірі 2600 грн., присвоївши спеціальне звання рядовий поліції, закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (01228852).

Позивач зазначений наказ оскаржив в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 у справі №1540/3762/18, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо присвоєння ОСОБА_1 спеціального звання рядовий поліції згідно наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 №1065 о/с; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 №1065 о/с в частині присвоєння ОСОБА_1 спеціального звання, а саме, присвоївши спеціальне звання "майор поліції"; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області внести доповнення до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 №1065 о/с в частині зазначення стажу служби ОСОБА_1 , який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення відповідно до п.9 розділу ІІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 р. за № 1668/29798, з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019 у справі №1540/3762/18 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 залишено без змін.

Позивач, у зв`язку з вищезазначеними обставинами вважав, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області має сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 06.11.2015 по 30.11.2017, а Головне управління Національної поліції в Одеській області - за час вимушеного прогулу у період з 01.12.2017 по 23.07.2018. Крім цього позивач вважав, що наявні підстави для здійснення перерахунку його вислуги років та, видання з цього приводу відповідних наказів, якими слід вищезазначені періоди вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 30.11.2017 та з 01.12.2017 по 23.07.2018 включити до загального безперервного стажу його служби.

З наведених підстав позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним позовом, за результатом розгляду якого рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 по справі №420/5059/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2020 року: визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 06.11.2015 по 30.11.2017; зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 30.11.2017 до загального безперервного стажу його служби та направити вказані відомості до ГУНП в Одеській області для залучення до особової справи; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 30.11.2017; визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 по 23.07.2018; зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу відповідний наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 01.12.2017 по 23.07.2018 до загального безперервного стажу його служби; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.12.2017 по 23.07.2018; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої грошового забезпечення за період з 23.07.2018 по 23.10.2019.

10 березня 2020 року на виконання рішення суду у справі № 420/5059/19 ГУНП в Одеській області видано наказ № 350 о/с, яким здійснено перерахунок вислуги років ОСОБА_1 та зазначено, що його стаж служби станом на 01 січня 2020 року складає 19 років 04 місяця 09 днів.

Позивач вважав, що у зазначеному наказі неправильно зазначено його стаж служби у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом в рамках розгляду справи № 420/2859/20 та Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 12.11.2020 вирішив: позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання внести зміни до наказу, стягнення середнього заробітку задовольнити частково, а саме: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо зазначення в наказі №350 о/с від 10 березня 2020 року, стажу служби ОСОБА_1 у розмірі 19 років 04 місяці 09 днів; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до наказу №350 о/с в частині що стосується ОСОБА_1 , виклавши частину що стосується стажу служби ОСОБА_1 в наступні редакції: «Відповідно до статті 78 розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» встановити станом на 01 січня 2020 року стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку здійснити відповідні перерахунки: майору поліції ОСОБА_1 (0128852), старшому оперуповноваженому організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області - 21 рік 09 місяців 02 дні»; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 07.04.2021 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій Головного управління Національної поліції в Одеській області при виданні наказу № 350 о/е від 10 березня 2020 року, в період його дії в частині, що стосується ОСОБА_1 протиправними, зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до наказу № 350 о/с в період його дії, в частині, що стосується ОСОБА_1 , виклавши його частину, що стосується стажу служби ОСОБА_1 в наступні редакції: «Відповідно до статті 78 розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» встановити станом на 01 січня 2020 року стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку здійснити відповідні перерахунки: Майору поліції ОСОБА_1 (0128852), старшому оперуповноваженому організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області - 21 рік 09 місяців 02 дні», стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період по 23.07.2018 року, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрат зі сплати судового збору у розмірі 1681,60 грн. скасував; провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій Головного управління Національної поліції в Одеській області при виданні наказу № 350 о/е від 10 березня 2020 року, в період його дії в частині, що стосується ОСОБА_1 протиправними, зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до наказу № 350 о/с в період його дії, в частині, що стосується ОСОБА_1 , виклавши його частину, що стосується стажу служби ОСОБА_1 в наступні редакції: «Відповідно до статті 78 розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» встановити станом на 01 січня 2020 року стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку здійснити відповідні перерахунки: Майору поліції ОСОБА_1 (0128852), старшому оперуповноваженому організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області - 21 рік 09 місяців 02 дні», стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період по 23.07.2018 року закрив. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року залишив без змін.

03.07.2020 Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №855 о/с, яким, відповідно до Закону «Про Національну поліцію», на підставі Наказу №1499 від 25.06.2020, подання начальника карного розшуку від 26.06.2020, звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 03.07.2020 майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого організаційно - методичного відділу управління карного розшуку ГУНП в Одеській області.

Не погодившись з пунктом 1 Наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.06.2020р. № 1499 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Одеській області», а також Наказом №855 о/с від 03.07.2020 позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі № 420/7618/20 вирішено: визнати протиправним та скасувати Наказ №1499 від 25.06.2020 в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області; визнати протиправним та скасувати Наказ №855 о/с від 03.07.2020 по особовому складу, згідно якого, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 03 липня 2020 року майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області; стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.07.2020 по 06.08.2021 у загальному розмірі 151752 (сто п`ятдесят одна тисяча сімсот п`ятдесят дві)грн. 58коп.; допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, а також в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області суми середнього заробітку за період вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2022 р. рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без змін.

Наказом від 05.08.2022 № 1340 о/с на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 по справі № 420/7618/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2022 позивача поновлено на службі з 05.08.2022.

Відповідач у відповідь на адвокатський запит представника позивача листом від 31.08.2022 № 14/131аз повідомив, що підстав для розрахунку та виплати грошового забезпечення позивачу за період з 06.08.2021 по 04.08.2022 відсутні.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Щодо першої позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06.08.2021 по 05.08.2022 у сумі 254322 (двісті п`ятдесят чотири тисячі триста двадцять дві) грн. 68 грн. суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд звертає увагу на те, що вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення прав працівника (незаконне звільнення) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.08.2020 у справі №501/2316/15-ц, від 21.04.2021 у справах №826/19766/16, №640/6398/19, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.10.2020 у справі №712/9213/18.

Окрім того, Верховний Суд неодноразово досліджував питання стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, за результатами чого сформовано сталу правову позицію щодо тлумачення змісту та застосування статті 236 Кодексу законів про працю України у спорах про стягнення оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №711/8446/16-ц зроблений правовий висновок, згідно з яким затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 Кодексу законів про працю України необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення.

Суд також зауважує, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 813/4668/16, від 21.03.2018 у справі №243/2748/16-ц, від 27.06.2019 у справі №821/1678/16, від 02.10.2019 в справі №823/1507/18, від 29.01.2020 у справі № 820/2894/16, від 05.03.2020 у справі №280/360/19, від 24.12.2020 в справі №807/2434/15, від 19.04.2021 в справі №826/11861/17, від 30.06.2021 у справі №640/7825/19, від 01.09.2021 у справі №540/677/20.

Суд зазначає, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України). Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно з статтею 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Суд також зазначає, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. До вимушеного прогулу прирівнюється затримка виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №140/3020/19.

Разом з тим, у спірних правовідносинах судове рішення про поновлення позивача на посаді, яке в цій частині підлягало до негайного виконання, ухвалене Одеським окружним адміністративним судом 06.08.2021, однак наказ про поновлення останнього на роботі відповідач видав 05.08.2022.

При цьому, суд звертає увагу, що рішенням по справі №420/7618/20 стягнено заробіток за час вимушеного прогулу з 06.07.2020 по 06.08.2021, а тому відсутні підстави для повторного стягнення середнього заробітку за 06.08.2021. При цьому, враховуючи, що 07.08.2021 є вихідним днем, то наступним робочим днем та, відповідно, першим днем відліку після дати винесення рішення про поновлення на посаді є 09.08.2021.

При цьому, поновлений позивач на посаду наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1340 о/с 05.08.2022, а тому також відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за 05.08.2022.

Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченого середнього заробітку за період затримки виконання рішення про поновлення на роботі з 09.08.2021 по 04.08.2022.

При цьому, на переконання суду, стягненню підлягає саме середній заробіток за час затримки виконання рішення суду по справі № 420/7618/20, який відповідно до норм чинного законодавства фактично є санкцією за несвоєчасне виконання судового рішення, а не грошове забезпечення за час вимушеного прогулу як зазначає позивач у заявлених позовних вимогах.

Так, Одеський окружний адміністративний суд у справі № 420/7618/20 встановив, що середньоденне грошове забезпечення позивача складає 553,67 грн.

Період затримки виконання судового рішення становить 253 робочі дні (з 09.08.2021 по 04.08.2022).

Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за вказаний період, який необхідно стягнути з відповідача складає 140 078,51 грн. (253 дні х 553,67 грн).

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченого грошового забезпечення за період з 02.2020 по 07.2020 у сумі 26393 (двадцять шість тисяч триста дев`яносто три) грн. 40 коп. суд зазначає наступне.

У рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 у справі № 420/2859/20 встановлено: «Стосовно стягнення на користь позивача середнього заробітку починаючи з 23.07.2018 року по 03.07.2020 року суд зазначає, що позивачу було нараховане грошове забезпечення за зазначений період у загальному розмірі 335676,57 грн., яку було перераховано позивачу, що підтверджується витягами з особової картки позивача та не заперечується позивачем в заяві про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог від 06.10.2020 року. При цьому, як вбачається з зазначених витягів, виплата грошового забезпечення позивачу була проведена відповідно до постанови Постанова № 988».

При цьому, в рамках справи, що розглядається позивач не згоден із розміром грошового забезпечення, яке йому виплачувалось у період з 02.2020 по 07.2020 та вважає, що йому виплачувалась заробітна плата без врахування премії.

Суд звертає увагу, що порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 69/28799.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами пункту 12 розділу ІІ Порядку № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення. Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції. У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці. Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання. Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення. Поліцейським поліції охорони виплата премії здійснюється щомісяця до 07 числа за минулий місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Таким чином, встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верхового Суду від 04.07.2018 № 805/1182/17-а.

Отже, премія залежить, по-перше, від наявності відповідних бюджетних асигнувань, по-друге, від оцінки керівництва поліцейського, його особистого внеску в загальні результати служби. Зазначеним правом відповідач користується в залежності від власної оцінки роботи конкретного поліцейського.

Така оцінка результатів роботи поліцейського є виключно дискреційним повноваженням керівника поліцейського підрозділу, яка проводиться в межах його власного розсуду про ефективність роботи підлеглого, та не може бути перевірена та досліджена судом.

Призначення або позбавлення премії поліцейського, не є заходом дисциплінарної відповідальності, не потребує службового розслідування, доведеності вини поліцейського у скоєнні правопорушення, а є суто управлінським рішенням, яке переслідує виховні цілі, підвищує зацікавленість поліцейського у результатах своєї роботи, підвищує виконавську дисципліну.

Таким чином, суд дійшов висновку, що призначення премії є правом керівника, а стягненню підлягають нараховані, проте не виплачені суми та, враховуючи, що позивач не обґрунтував та не довів розрахунок заявленої суми премії у розмірі 4398,90 грн. за кожен місяць спірного періоду, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченого грошового забезпечення за період з 12.2017 по 07.2018 у сумі 68 952 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі) грн. 63 коп. суд зазначає наступне.

Суд встановив, що питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.2017 по 07.2018 було предметом розгляду у справах № 420/5059/19 та № 420/2859/20.

В рамках розгляду справи, що розглядається позивач зазначає, що у вказаний період позивачу недоплачували грошове забезпечення, оскільки після призначення на посаду позивачу протиправно скасували спеціальне звання майор та визначили у наказі ГУНП № 1065 о/с від 23.07.2018 «рядовий поліції» та протиправно сплачували лише посадовий оклад.

Отже, в даному випадку позивач звертається за стягненням недоплаченого, на його думку, грошового забезпечення, а не середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, суд звертає увагу, що стягнення заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу мають різну правову природу. У випадку вимушеного прогулу йде мова про стягнення середнього заробітку, а у випадку, якщо особа працювала та, відповідно, отримувала грошове забезпечення, йде мова про його перерахунок.

Суд встановив, що Наказом Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 37 о/с від 30.11.2017 на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 у справі № 815/1593/17 та постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 у справі № 815/1593/17, внесено зміни до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 8 о/с від 27.01.2017 в частині звільнення позивача та визначено останнього вважати таким, що звільнений у запас Збройних Сил за пунктом з (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1065 о/с від 23.07.2018 відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію призначено такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ ОСОБА_1 на посаду старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому посадовий оклад у розмірі 2600 грн.

Таким чином, вимушеним прогулом з вини відповідача слід вважати період з 01.12.2017 по 23.07.2018.

При цьому, з огляду на той факт, що позивач станом на 01.12.2017 не мав заробітку у відповідача суд дійшов висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки в даному випадку стоїть питання щодо правомірності дій відповідача при обчисленні саме середнього заробітку за час вимушеного прогулу у спірний період, а не недоплаченого грошового забезпечення, як заявляє позивач, а тому у суду немає підстав стягувати з відповідача заявлену суму з розмірі 68 952,63 грн. У випадку незгоди позивача із виплаченими йому сумами середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач може скористатись своїм правом та оскаржити рішення, дій чи бездіяльність відповідача на виконання судового рішення у порядку ст.383 КАС України.

VI. Судові витрати

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому питання про його стягнення суд не вирішує.

При цьому, позивач в прохальній частині позову просить стягнути з відповідача витрати по сплаті правничої допомоги, проте жодних доказів на підтвердження понесених витрат та їх розмір до суду не надає, а тому питання щодо їх стягнення суд не розглядає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 09.08.2021 по 04.08.2022 у сумі 140 078(сто сорок тисяч сімдесят вісім) гривень, 51 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО