Справа № 200/18903/21
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року Справа№200/18903/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікольської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Нікольської селищної ради, в якій позивач просить: 1) визнати протиправним дії Нікольської селищної ради Донецької області щодо ненадання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 згідно викопіювання; 2) зобов`язати відповідача у найближчу чергову сесію розглянути повторно заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2.0 згідно викопіювання та надати рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2.0 га згідно викопіювання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що нею були подані заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки кадастровий номер :05:000:1530, але відповідач не прийняв відповідного рішення за вказаними заявами. На думку позивача, відповідач мав прийняти рішення про надання дозволу або про мотивовану відмову у наданні дозволу.

Позивач, посилаючись на приписи ст. 55 Конституції України, ст.ст. 118, 121, 122 Земельного кодексу України, вважає такі дії/бездіяльність, з боку відповідача, протиправними. У зв`язку з чим звернулася до суду із цим позовом.

24 грудня 2021 року суддею Бабіч С.І. позовна заява залишена без руху, про що постановлена відповідна ухвала.

Відповідно до розпорядження від 19.01.2022 року № 83, у зв`язку з тимчасовою непрацездатності судді Бабіч С.І. здійснено повторний автоматичний розподіл справи, в результаті якого остання передана на розгляд судді Лазарєву В.В.

24 січня 2022 року ухвалою судді Лазарєва В.В. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, про що постановлено відповідну ухвалу, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

16 лютого 2022 року від представника Нікольської селищної ради надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що 25 травня 2021 року позивач звернувся із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності кадастровий номер :05:000:1530 на яку була надана відповідь від 01.06.2021 р. №2-20/2365, про те, що витребувана ділянка відноситься до земель, які планується включити до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для продажу права оренди на них на земельних торгах у відповідності до ст.ст. 134-139 Земельного кодексу України.

08 червня 2021 року позивач подав клопотання про надання протоколу засідання земельної комісії стосовно її заяви від 25 травня 2021 року та про повторний її розгляд. Дане питання було винесено на розгляд 13 сесії 8 скликання Нікольської селищної ради, однак згідно з результатами поіменного голосування депутатів рішення не було прийнято.

23 липня 2021 року позивач повторно подав клопотання про надання копії протоколу засідання земельної комісії стосовно його заяви від від 25.05.2021 р. і клопотання від 08.06.2021 р. та про повторний їх розгляд. Дане питання було винесено на розгляд 14 сесії 8 скликання Нікольської селищної ради та за результатами поіменного голосування депутатів рішення не було прийнято.

27 серпня 2021 року позивач через ЦНАП виконавчого комітету Нікольської селищної ради подав заяву про надання дозволу. Дане питання було винесено на розгляд 16 сесії 8 скликання Нікольської селищної ради. На сайті селищної ради був розміщений проект рішення про надання дозволу, однак згідно з результатами поіменного голосування депутатів рішення не було прийнято. Нікольською селищною радою позивачу було надано витяг з протоколу 16 сесії 8 скликання.

Отже, усі клопотання та заяви позивача були розглянуті у межах повноважень визначених Земельним кодексом України, Законами України «Про місцеве самоврядування Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про звернення громадян», регламенту Нікольської селищної ради.

30 вересня 2021 року Нікольською селищною радою, як суб`єктом господарських відносин і власником спірної земельної ділянки, в інтересах територіальної громади, прийнято рішення № 8/16 -808 «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності Нікольської селищної ради для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу Нікольській селищний раді на виготовлення відповідної документації», до якого увійшла спірна земельна ділянка. Про намір включення до переліку позивач була заздалегідь повідомлена.

Відповідач зазначає, що не прийняття рішення депутатами не є ані відмовою, ані наданням дозволу у розумінні ст. 118 Земельного кодексу України

З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає дії ради такими, що вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та веденням активних бойових дій на території Донецької області, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, остання розглядалася тривалий час.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, про що свідчить копія паспорту громадянина України. Також позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення.

25 травня 2021 року позивач звернулася до Нікольської селищної ради із заявою про надання дозволу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки кадастровий номер :05:000:1530.

01 червня 2021 року відповідачем надано відповідь №2-20/2365, про те, що витребувана земельна ділянка відноситься до земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення та є привабливою для передачі в оренду і планується до включення до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для продажу права на них на земельних торгах.

08 червня 2021 року подав клопотання про надання протоколу засідання земельної комісії стосовно його заяви від 25 травня 2021 року та про повторний її розгляд. Дане питання було винесено на розгляд 13 сесії 8 скликання Нікольської селищної ради, однак згідно з результатами поіменного голосування депутатів рішення не було прийнято.

23 липня 2021 року позивач повторно подала клопотання про надання копії протоколу засідання земельної комісії стосовно його заяви від 25 травня 2021 року і клопотання від 08 червня 2021 року та про повторний їх розгляд. Дане питання було винесено на розгляд 14 сесії 8 скликання Нікольської селищної ради, згідно з результатами поіменного голосування депутатів рішення не було прийнято.

27 серпня 2021 року позивач через ЦНАП виконавчого комітету Нікольської селищної ради подано заяву про надання дозволу. Дане питання було винесено на розгляд 16 сесії 8 скликання Нікольської селищної ради. На сайті селищної ради був розміщений проект рішення про надання йому дозволу, однак згідно з результатами поіменного голосування депутатів рішення не було прийнято. Нікольською селищною радою позивачу було надано витяг з протоколу 16 сесії 8 скликання.

30 вересня 2021 року рішенням Нікольської селищної ради №8/16-808 «Про затвердження переліку земельних ділянок комунальної власності Нікольської селищної ради для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу Нікольській селищній раді на виготовлення відповідної документації» земельна ділянка кадастровий номер :05:000:1530 включена в перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону земельні ділянки та наданий дозвіл Нікольській селищній раді на виготовлення проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для подальшого продажу права оренди на неї на земельних торгах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану за межами населених пунктів на території Нікольської селищної ради.

12 жовтня 2021 року позивач звернулася до Нікольської селищної ради з інформаційним запитом про надання рішення 16 сесії 8 скликання про відмову у наданні дозволу.

15 липня, 19 серпня, 30 вересня 2021 року згідно з витягами з проколів відповідно 13, 14 та 16 сесій селищної ради питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 було розглянуто, рішення не прийнято: депутати та селищний голова голосували проти.

Позивач оскаржує дії відповідача щодо нерозгляду її заяв та клопотань та неприйнятті відповідного рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту б частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України).

Абзацом 1 частини 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 1 статті 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною 1 вказаної статті визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів законодавства порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини 2 статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України, статтями 26, 33, 59 Закону №280/97-ВР.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Як було зазначено раніше, частина 6 статті 118 ЗК України передбачає відповідний перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність.

Статтею 118 ЗК України заборонено вимагати додаткові матеріали та документи, які не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що питання про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою має бути вирішено виключено на пленарному засіданні міської ради за наявності підстав для відмови у наданні такого дозволу, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень, виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Судом встановлено, що за всіма заявами позивача Нікольською селищною радою не були прийняті відповідні рішення згідно з вимогами статті 118 ЗК України.

Суд не приймає до уваги аргументи відповідача про те, що ним дотримано процедуру розгляду: відповідний проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 не був прийнятий у зв`язку з відсутністю необхідної кількості голосів депутатів «за», проте рішення про відмову у наданні дозволу не приймалось, адже для цього немає підстав.

Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України. Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини 2 статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає, що ним дотримана встановлена законом процедура, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, останній зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, і за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини.

Позивач помилково вважає, що відповідач вчинив протиправні дії, у цій справі відповідач допустив протиправну бездіяльність, як полягала у неприйнятті рішення, прийняття якого відповідно до закону віднесено до компетенції останнього, було об`єктивно необхідним і реально можливим, але фактично не було прийнято.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на статті 134, 136 ЗК України, як на підставу для не розгляду заяв позивача.

Як зазначалося раніше, відповідач саме на пленарному засіданні ради мав прийняти рішення за результатами розгляду заяви позивача.

Тому, з метою повного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати вказану бездіяльність протиправною.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача надати рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га згідно з викопіюванням, суд зазначає наступне.

Частиною 7 статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За наслідками судового розгляду встановлено, що виконавчими органами Нікольської селищної ради був підготовлений відповідний проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу. Даний проект рішення не був прийнятий у зв`язку з відсутністю необхідної кількості голосів депутатів «за». Про вказані обставини заявив відповідач у відзиву на позовну заяву.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 823/59/17 зробив наступний правовий висновок: «…повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку... Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким....

У справі, що розглядається, повноваження щодо надання або відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, регламентовано статтею 118 ЗК України. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідача надати дозвіл або відмовити в його наданні, якщо для цього є законні підстави. Умови, за яких відповідач може відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, відповідач повинен прийняти відповідне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. За законом у відповідача немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Суд при розгляді цієї справи не вбачає підстав для неврахування вищевикладеної правової позиції Верховного Суду, оскільки не встановлено підстав для відмови у наданні дозволу, які передбачені законом.

Також слід зазначити, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га згідно з викопіюванням.

Суд врахував позицію Першого апеляційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 18 жовтня 2022 року у справі №200/14884/21.

Судові витрати не розподіляються, оскільки позивач звільнений від їх сплати (стаття 139 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Нікольської селищної ради (місцезнаходження: 87000, Донецька область, Маріупольський район, смт. Нікольське, вул. Свободи, 87, 0) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Нікольської селищної ради, яка полягала у не розгляді на пленарному засіданні ради заяви ОСОБА_1 від 25 травня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га згідно з викопіюванням.

Зобов`язати Нікольську селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га згідно з викопіюванням.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Лазарєв