Справа № 360/355/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопада 2022 року Справа № 360/355/22

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 14 січня року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі перший відповідач, ГУПФУ в Луганській області) з такими вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене листом від 30 грудня 2021 року, яким відмовлено в виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з тим, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» працівникам культури право на пенсію за вислугу років не надано, а тому викладачі музичних шкіл, віднесені до закладів культури правом на пенсію за вислугу років не користуються;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню) у зв`язку з тим, що позивач, досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та на день його досягнення працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і має страховий стаж (для жінок - 30 років) на таких посадах, а також до цього не отримувала будь-яку пенсію.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 25 листопада 2021 року звернулася до відділу обслуговування громадян № 12 (сервісного центру) ГУПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУПФУ в Донецькій області) та ГУПФУ в Луганській області винесено рішення від 03 грудня 2021 року № 37 про призначення пенсії за віком відповідно до норм статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Педагогічний стаж роботи на момент звернення до відповідача, а саме станом на 25 листопада 2021 року складає 44 роки 11 місяців 24 дні.

Позивач 08 грудня 2021 року звернулась до відповідача із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії, як це передбачено пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача, оформленим листом від 30 грудня 2021 року, відмовлено в виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з тим, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» працівникам культури право на пенсію за вислугу років не надано, а тому викладачі музичних шкіл, віднесені до закладів культури, правом на пенсію за вислугу років не користуються і, відповідно, законних підстав на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком не мають.

Позивач з такою відмовою незгодна, оскільки дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 № 397/21 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 № 01-3/133- 02-2 на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання поширено порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, без внесення змін до неї.

На підставі зазначеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 18 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано ГУПФУ в Луганській області подати відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Від ГУПФУ в Луганській області 01 лютого 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

З урахуванням положень пункту 4.2 Порядку №22-1 органом, що приймав рішення за заявою позивачки про призначення пенсійних виплат та грошової допомоги визначено ГУПФУ в Донецькій області (за даними ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплата пенсі (ППВП)». За наслідками розгляду заяви позивачки від 25 листопада 2021 року ГУПФУ в Донецькій області прийнято рішення про призначення пенсії позивачці. Саме ГУПФУ в Донецькій області не прийняло відповідне рішення про призначення грошової допомоги за заявою позивачки про призначення пенсії. Тому відповідачем по справі має бути той суб`єкт, який не здійснив призначення виплати. Таким чином ГУПФУ в Луганській області вважає, що не є належним відповідачем за даною позовною заявою.

Що стосується звернення позивача до ГУПФУ в Луганській області із заявою про виплату грошової допомоги, то перший відповідач зазначив, що ОСОБА_1 звернулася із заявою в довільній формі в порядку Закону України «Про звернення громадян» без доданих документів. Заява зареєстрована в електронному журналі реєстрації звернень ПФУ за № 5500/С-1200-21, тому ГУПФУ в Луганській області їй надано пояснення від 30 грудня 2021 року № 5296-5500/С-02/8-1200/21. Подана позивачем заява, на думку першого відповідача, не є підставою для винесення органом ПФУ рішення про призначення/перерахунок пенсії (або про відмову), тому не створює обов`язку прийняти письмове рішення у формі протоколу стосовно призначення пенсії. Отже позивачкою зроблено хибний висновок, що звернення від 08 грудня 2021 року № 550/С-1200-21 свідчить про порушення прав позивачки при її зверненні та можливість призначення перерахунку пенсії на підставі такого звернення.

Щодо права позивача на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення ГУПФУ в Луганській області зазначено, що при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 не проведено нарахування грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю факту роботи позивача на день досягнення пенсійного віку (на 03 листопада 2021 року) в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, передбачених Переліком № 909, та відсутністю необхідного 30-річного страхового стажу за спеціальністю на таких посадах. Відповідно до записів трудової книжки позивача від 01 серпня 1980 року серії НОМЕР_1 до страхового стажу за спеціальністю можливо зарахувати період роботи ОСОБА_1 в Старобільській дитячій музичній школі викладачем по класу баяна з 27 серпня 1981 року по 16 січня 2008 року - 26 років 04 місяці 20 днів, що є недостатнім для призначення допомоги. До страхового стажу за спеціальністю не підлягають зарахуванню періоди роботи з 01 серпня 1980 року по 26 серпня 1981 року в Ржевській дитячій школі мистецтв викладачем по класу баяна та з 17 січня 2008 року по 25 листопада 2021 року в Старобільській дитячій школі мистецтв викладачем по класу баяна оскільки розділом 1 «Освіта» Переліку № 909 посаду «викладача» в позашкільних навчальних закладах не передбачено. Враховуючи зазначене, ГУПФУ в Луганській області вважає, що у ОСОБА_1 відсутнє право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону № 1058-IV.

За клопотанням ГУПФУ в Луганській області ухвалою від 03 лютого 2022 року до участі в справі залучено ГУПФУ в Донецькій області як другого відповідача; запропоновано другому відповідачу подати відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) іншим учасникам справи копії відзиву та доданих до нього документів.

Ухвала про залучення другого відповідача направлена ГУПФУ в Донецькій області за допомогою підсистеми (модуль) «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та отримана останнім, що підтверджено довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду.

Ухвалами від 11 липня 2022 року та від 25 серпня 2022 року продовжено ГУПФУ в Донецькій області строк на подання відзиву та витребуваних судом документів.

Ухвали про продовження процесуального строку направлені ГУПФУ в Донецькій області за допомогою підсистеми (модуль) «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та отримані останнім, що підтверджено довідками про доставку документа в кабінет електронного суду.

ГУПФУ в Донецькій області не скористалося право подання відзиву.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) звернулася до ГУПФУ в Луганській області із заявою від 25 листопада 2021 року про призначення пенсії за віком та грошової допомоги.

Згідно з розпискою-повідомленням разом із заявою про призначення пенсії позивачем подано такі документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорт, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про зміну назви організації, довідку про прийняття на роботу (навчання), заяву про спосіб виплати пенсії, пам`ятку пенсіонера, свідоцтво про шлюб, трудову книжку.

За принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача від 25 листопада 2021 року про призначення пенсії за віком та грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено ГУПФУ в Донецькій області, що підтверджено копією журналу операцій по електронній пенсійній справі ОСОБА_1 .

За рішенням ГУПФУ в Донецькій області від 03 грудня 2021 року № 37 позивачу за заявою від 25 листопада 2021 року призначено пенсію за віком, страховий стаж складає 44 роки 11 місяців 24 дні. Рішення про призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення не приймалось.

Згідно з розрахунком стажу до страхового стажу позивача зараховані такі періоди: з 01 вересня 1976 року по 23 червня 1980 року навчання у вищих/середніх НЗ, з 01 серпня 1980 року по 26 серпня 1981 року, з 27 серпня 1981 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2006 року, з 01 грудня 2006 року по 30 червня 2007 року, з 01 липня 2007 року по 31 жовтня 2007 року, з 01 листопада 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 травня 2009 року, з 01 червня 2009 року по 31 серпня 2009 року, з 01 вересня 2009 року по 31 травня 2010 року, з 01 червня 2010 року по 31 грудня 2020 року, з 01 січня 2021 року по 30 вересня 2021 року.

Позивач звернулася до ГУПФУ в Луганській області із заявою від 08 грудня 2021 року за нарахуванням їй одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV як викладачу музичної школи.

Листом від 30 грудня 2021 року № 5296-5500/С-02/8-1200/21 ГУПФУ в Луганській області повідомило ОСОБА_1 , що згідно з принципом екстериторіальності ГУПФУ в Донецькій області та ГУПФУ в Луганській області за заявою позивача від 25 листопада 2021 року прийнято рішення від 03 грудня 2021 року № 37 про призначення пенсії за віком відповідно до норм статті 26 Закону № 1058-IV. На підставі документів, наявних в електронній пенсійній справі позивача, загальний стаж роботи складає 44 роки 11 місяців 24 дні. Згідно з дипломом від 25 червня 1980 року серії НОМЕР_3 позивач має освіту викладача дитячої музичної школи та весь час працювала за спеціальністю викладача класу баяна. Відповідно до записів в трудовій книжці позивача Дитяча музична школа м. Старобільська розпорядженням голови райдержадміністрації від 17 січня 2008 року № 34 перейменована у Старобільську дитячу школу мистецтв, яку рішенням Старобільської районної ради від 18 грудня 2020 року № 2/8 передано до комунальної власності Старобільської міської територіальної громади Луганської області. З 01 січня 2021 року Старобільську дитячу школу мистецтв перейменовано в Старобільську дитячу школу мистецтв Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Старобільської міської ради Луганської області, яка підпорядковується відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Старобільської міської ради. Оскільки Законом України «Про пенсійне забезпечення» працівникам культури право на пенсію за вислугу років не надано, то викладачі музичних шкіл, віднесених до закладів культури, правом на пенсію за вислугу років не користуються і, відповідно, законних підстав на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком не мають.

Дослідженням диплому від 25 червня 1980 року серії ГТ № 540380 встановлено, що позивач закінчила повний курс Ржевського музичного училища за спеціальністю баян.

Дослідженням записів в трудовій книжці позивача від 01 серпня 1980 року серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 працювала на таких посадах:

з 01 серпня 1980 року (наказ від 01 серпня 1980 року № 2) по 26 серпня 1981 року (наказ від 30 червня 1981 року № 26) працювала викладачем класу баяна в Ржевській дитячій школі мистецтв (записи №№ 1-2);

з 27 серпня 1981 року (наказ від 26 серпня 1981 № 21) до тепер працює викладачем класу баяна Старобільської дитячої музичної школи (запис № 3).

Також дослідженням записів у трудовій книжці позивача встановлено, що:

17 січня 2008 року (розпорядження голови райдержадміністрації від 17 січня 2008 року № 34) Старобільську дитячу музичну школу перейменовано в Старобільську дитячу школу мистецтв (запис № 4);

29 грудня 2012 року (розпорядження голови райдержадміністрації від 29 жовтня 2012 року № 643) Відділ культури і туризму Старобільської районної державної адміністрації перейменовано у Відділ культури Старобільської районної державної адміністрації (запис № 5);

05 березня 2020 року (розпорядження голови райдержадміністрації від 02 січня 2020 року № 1) Відділ культури Старобільської районної державної адміністрації перейменовано у Сектор культури та молоді Старобільської районної державної адміністрації Луганської області (запис № 6);

Старобільську дитячу школу мистецтв передано до комунальної власності Старобільської міської територіальної громади Луганської області (рішення районної ради від 18 грудня 2020 року № 2/8) (запис № 7);

Старобільську дитячу школу мистецтв Сектору культури та молоді Старобільської районної державної адміністрації Луганської області з 01 січня 2021 року перейменовано в Старобільську дитячу школу мистецтв Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Старобільської міської ради Луганської області (рішення міської ради від 28 грудня 2020 року № 4/3) (запис № 8);

Старобільську дитячу школу мистецтв Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Старобільської міської ради Луганської області з 19 січня 2021 року перейменовано в Старобільську мистецьку школу Старобільської міської ради Луганської області Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Старобільської міської ради Луганської області (рішення міської ради від 12 січня 2021 року № 5/11) (запис № 9).

Записи в трудовій книжці про роботу позивача з 27 серпня 1981 року по теперішній час викладачем по класу баяна у Старобільській дитячій музичній школі також підтверджені довідкою Старобільської мистецької школи Старобільської міської ради Луганської області Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Старобільської міської ради Луганської області від 31 серпня 2021 року № 24.

Також у цій довідці вказано, що в період з 26 листопада 1982 року (наказ від 25 листопада 1982 року № 34) по 15 серпня 1983 року (наказ від 15 серпня 1983 року № 32) та з 01 червня 1989 року (наказ від 31 травня 1989 року № 13) по 05 листопада 1989 року (наказ від 04 листопада 1989 року № 37) позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років. За час роботи відпустку без збереження заробітної плати не оформляла.

Записи в трудовій книжці про подальше перейменування Старобільської дитячої музичної школи підтверджені також довідкою Старобільської мистецької школи Старобільської міської ради Луганської області Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Старобільської міської ради Луганської області від 31 серпня 2021 року № 25.

Копії всіх вищеописаних письмових документів наявні в матеріалах адміністративної справи.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) (тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі Порядок № 1191).

Пунктом 2 Порядку № 1191 визначено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1191 страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункт 7 Порядку № 1191).

Розділом «1. Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі Перелік № 909), передбачено, що до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи: в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх закладах, музичних і художніх школах на посадах, зокрема, викладачів; позашкільних навчальних закладах - директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України від 05.09.2017 № 2145-VIII «Про освіту» (далі Закон № 2145-VIII) невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону № 2145-VIII метою позашкільної освіти є розвиток здібностей дітей та молоді у сфері освіти, науки, культури, фізичної культури і спорту, технічної та іншої творчості, здобуття ними первинних професійних знань, вмінь і навичок, необхідних для їх соціалізації, подальшої самореалізації та/або професійної діяльності.

Здобуття позашкільної освіти забезпечується закладами позашкільної освіти різних типів, форм власності та підпорядкування, іншими закладами освіти, сім`єю, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами, організаціями та іншими юридичними і фізичними особами (частина третя статті 14 Закону № 2145-VIII).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 22.06.2000 № 1841-ІІІ «Про позашкільну освіту» структуру позашкільної освіти становлять:

заклади позашкільної освіти;

інші заклади освіти як центри позашкільної освіти, до числа яких належать: заклади загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, заклади професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої;

гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об`єднання на базі закладів загальної середньої освіти, міжшкільних навчально-виробничих комбінатів, закладів професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої;

клуби та об`єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності;

культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші заклади освіти, установи;

фонди, асоціації, діяльність яких пов`язана із функціонуванням позашкільної освіти.

Згідно з Переліком типів позашкільних навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 № 433, до позашкільних навчальних закладів віднесені мистецькі школи: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо (пункт 6 Переліку).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року в справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року в справі № 466/5637/17, від 09 грудня 2021 року в справі № 264/6871/16-а.

При цьому, стаж роботи в закладах освіти на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, обчислюється органами Пенсійного фонду України за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, а після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Значення трудової книжки, як основного документу, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вищеописаних письмових доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ГУПФУ в Луганській області із заявою встановленого зразка від 25 листопада 2021 року про призначення пенсії за віком та грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, разом з якою надала трудову книжку та довідки Старобільської мистецької школи Старобільської міської ради Луганської області Відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Старобільської міської ради Луганської області від 31 серпня 2021 року № 24 та № 25, якими підтверджені періоди роботи позивача викладачем класу баяна в дитячій музичній школі (дитячій школі мистецтв) у період з 01 серпня 1980 року по 26 серпня 1986 року, з 27 серпня 1981 року дотепер, а також, що позивач в період роботи з 27 серпня 1981 року дотепер не перебувала у відпустках без збереження заробітної плати.

Для розгляду заяви позивача від 25 листопада 2021 року за принципом екстериторіальності визначено ГУПФУ в Донецькій області.

За наданими позивачем документами ГУПФУ в Донецькій області прийнято рішення від 03 грудня 2021 року № 37 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком. При цьому другим відповідачем не прийнято відповідного рішення щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Згодом ГУПФУ в Луганській області за заявою позивача від 08 грудня 2021 року про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення, листом від 30 грудня 2021 року № 5296-5500/С-02/8-1200/21 повідомило ОСОБА_1 про відсутність законних підстав для такої виплати.

Суд не погоджується з наведеними в листі ГУПФУ в Луганській області мотивами щодо відсутності підстав для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги з таких підстав.

Як вже вище вказано, згідно з Переліком типів позашкільних навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 № 433, до позашкільних навчальних закладів віднесені мистецькі школи, до яких входять, як музичні школи, так і школи мистецтв.

При цьому підпорядкування Старобільської мистецької школи (в яку перейменовано Старобільську музичну школу) Відділу культури Старобільської міської ради Луганської області не нівелює статусу цієї школи, як закладу позашкільної освіти, оскільки згідно з частиною третьою статті 14 Закону № 2145-VIII за чинним законодавством здобуття позашкільної освіти забезпечується закладами позашкільної освіти різних типів, форм власності та підпорядкування.

У постанові від 30 січня 2019 року в справі № 876/5312/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України щодо призначення викладачам у позашкільних навчальних закладах освіти пенсії за вислугу років, визначивши, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.

Керуючись цим правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що весь стаж роботи позивача викладачем в музичній школі та школі мистецтв має зараховуватись до пільгового стажу позивача у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також вищевказаний правовий висновок спростовує доводи ГУПФУ в Луганській області, що викладачі музичних шкіл (шкіл мистецтв), віднесених до закладів культури, правом на пенсію за вислугу років не користуються і, відповідно, законних підстав на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком не мають.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що на час досягнення 60-річного віку ОСОБА_1 працювала на посаді викладача в школі мистецтв (музичній школі) та мала стаж роботи більше 30 років в закладах освіти на посадах, які відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку, дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 Закону № 1788-XII, пенсійних виплат не одержувала.

Тобто судом встановлено, що позивач у повній мірі відповідає всім умовам, за яких ГУПФУ в Донецькій області при прийнятті рішення про призначення позивачу пенсії за віком мав одночасно прийняти рішення й про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Оскільки згідно з пунктом пункт 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги мала здійснитися одноразово та одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена за рішенням ГУПФУ в Донецькій області від 03 грудня 2021 року № 37, суд дійшов висновку, що саме через бездіяльність ГУПФУ в Донецькій області щодо неприйняття рішення про виплату позивачу грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV відбулося порушення права позивача на отримання такої допомоги, за захистом якого ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду.

Така бездіяльність ГУПФУ в Донецькій області суперечить вимогам чинного законодавства про пенсійне забезпечення, тому не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та є протиправною.

Щодо обраного позивачем способу захисту її порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки під час розгляду даної справи судом встановлено, що об`єктом порушення є право позивача на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закон № 1058-IV, про виплату якої ГУПФУ в Донецькій області (органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності для розгляду заяви від 25 листопада 2021 року) не прийнято відповідного рішення, тому суд вважає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту її порушеного права.

Належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, є:

- визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Донецькій області щодо неприйняття рішення про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV за заявою позивача від 25 листопада 2021 року;

- зобов`язання ГУПФУ в Донецькій області прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV за заявою про призначення пенсії від 25 листопада 2021 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час розгляду даної справи судом не встановлено порушення прав позивача з боку ГУПФУ в Луганській області, оскільки лист від 30 грудня 2021 року № 5296-5500/С-02/8-1200/21, яким ОСОБА_1 повідомлено про розгляд її заяви від 08 грудня 2021 року, не тягне настання для позивача будь-яких негативних наслідків та не є індивідуальним актом (рішенням суб`єкта владних повноважень) у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, тому в задоволенні позовних вимог, сформованих до цього відповідача, слід відмовити.

Отже позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 12 січня 2022 року.

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок протиправної бездіяльності ГУПФУ в Донецькій області, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Луганській області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неприйняття рішення про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою про призначення пенсії від 25 листопада 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою про призначення пенсії від 25 листопада 2021 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова