Справа № 380/14089/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року

справа №380/14089/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Відділу примусового виконання рішень (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, ) про зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Відділу примусового виконання рішень, у якому просить суд:

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) закінчити виконавче провадження № 60216155 щодо виконання постанови № 50379711 від 02 жовтня 2019 року про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 391 805,56 грн.;

- витребувати у відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) матеріали виконавчого провадження № 60216155 щодо виконання постанови № 50379711 від 02 жовтня 2019 року про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 391 805, 56 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що виконавче провадження № 60216155 щодо виконання постанови № 50379711 від 02.10.2019 про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору має бути закінченим, оскільки 01.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, у зв`язку із зверненням останнього до приватного виконавця, що, відповідно до ч. 8 ст. 27, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», є підставою для закінчення виконавчого провадження.

З наведених підстав звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 14.10.2022 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду на 09.11.2022 о 12:00 год.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказує про відсутність правових підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №60216155, оскільки стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із внесенням відповідної постанови. Враховуючи, що добровільного виконання рішення не відбулось, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та одночасно стягнуто виконавчий збір. Крім цього представник відповідача зазначає, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження ВП №60216155, всі постанови скеровувались боржнику, однак листи повертались за закінченням терміну зберігання. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши вступні промови представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд за згодою сторін перейшов до письмового провадження.

За наслідками розгляду справи судом встановлено наступні фактичні обставини.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ЗМУЮ (м. Львів) перебувало виконавче провадження №50379711 з виконання виконавчого листа №1312/4315/12, виданого 29.10.2016 Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № ML-601/26/2007 від 05.09.2007 року на загальну суму 3923943,28 грн.

01.10.2019 державним виконавцем було винесено постанову ВП №50379711 про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», як стягувач, у заяві просив повернути без виконання виконавчий лист з метою передання його на виконання приватному виконавцю Пиць А.А.

29.10.2019 приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60433872 з виконання виконавчого листа №1312/4315/12, виданого 29.10.2016 Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № ML-601/26/2007 від 05.09.2007 року на загальну суму 3923943,28 грн.

29.10.2019 приватним виконавцем Пиць А.А. у межах виконавчого провадження винесено постанову ВП №60433872 про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця 39394,32 грн.

У зв`язку із отриманням позивачем інформації про те, що виконавче провадження щодо виконавчого листа від 29.10.2016 не закрито та проводяться стягнення, позивач звернулась до відповідача із заявою від 29.07.2022 про надання інформації щодо відкритих виконавчих проваджень та проведення стягнень на підставі виконавчого листа №1312/4315/12, виданого 29.10.2016 Личаківським районним судом м. Львова.

Листом від 06.09.2022 №30436/В-4 відповідач повідомив позивача про те, що 04.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60216155 з виконання постанови №50379711 від 02.10.2019, виданої відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про стягнення з ОСОБА_1 391805,56 грн., яку скеровану боржнику до відома та виконання за вихідним №14767.

Позивач не погоджується із діями державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №60216155 з виконання постанови №50379711 від 02.10.2019 про стягнення судового збору та вважає, що державний виконавець повинен закінчити відкрите виконавче провадження.

З наведених підстав позивач звернувся в суд з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.п. 1, 5 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Частинами 1, 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Положенням ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

При цьому слід зазначити, що у разі стягнення виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Матеріалами справи підтверджується, що виконавче провадження №60216155 від 04.10.2019 відкрито з примусового виконання постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області №50379711 від 02.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 391805,56 грн.

Разом з тим, у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. перебувало на виконанні виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1312/4315/12, виданого 29.10.2016 Личаківським районним судом м. Львова.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. про стягнення з боржника основної винагороди ВП №60433872 від 29.10.2019 вирішено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 39394,32 грн. Стягувачем за даним виконавчим документом є приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А

Водночас, як з`ясовано під час судового розгляду, у зв`язку із надходження заяви стягувача, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову ВП №50379711 від 02.10.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до вказаної постанови, головний державний виконавець, зокрема, встановив: «Виконавчий документ виконано частково (стягнуто та перераховано стягувачу 5853,61 грн. заборгованості та в дохід державного бюджету 588,77 грн. виконавчого збору)».

При цьому, щодо стягнення виконавчого збору після передачі виконавчого документа приватному виконавцю, суд зазначає, що такий випадок врегульований приписами ч.8 ст.27 Закону № 1404-VIII, згідно яких під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Отже, встановивши факт передачі виконавчого документа приватному виконавцю, державний виконавець повинен дотримуватися вимог ч. 8 ст. 27 наведеного Закону.

При цьому виходячи з наведених норм можна зробити висновок, що виконавчий збір стягується лише один раз і не залежить від того, якими визначеними законом органами та особами здійснюється (продовжується) примусове виконання судових рішень (зокрема, державним чи приватним виконавцем). Вказані норми мають своєю метою унеможливити подвійне стягнення вказаних коштів з боржника.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 21.07.2022 у справі №320/6215/19, логічний і цільовий способи тлумачення ч. 8 ст. 27 Закону № 1404-VIII свідчать, що у вказаному випадку її приписи мають імперативний характер і встановлюють пряму заборону стягувати (перший абзац) або продовжувати стягнення виконавчого збору (другий абзац).

Указана норма спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагород. Ця норма покликана уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів. Тож її застосування дозволяє вирішити спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

У згаданій справі, застосування ч. 8 ст. 27 Закону № 1404-VIII до спірних правовідносин надало Верховному Суду підстави зробити такий висновок: у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується.

Отже, встановивши факт передачі виконавчого документа приватному виконавцю, державний виконавець повинен дотримуватися вимог ч.8 ст.27 наведеного Закону.

Оскільки, 02.10.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а після цього приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. 29.10.2019 винесено постанову ВП №60433872 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди, тому у державного виконавця відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в постанові про стягнення виконавчого збору, як наслідок, така постанова не відповідає вимогам ст.27 Закону №1404-VІІІ.

Також суд зазначає, що згідно із ст.31 Закону № 1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця.

За погодженням із стягувачем додаткова винагорода приватного виконавця може бути сплачена протягом усього строку здійснення виконавчого провадження повністю або частково.

Солідарні боржники несуть солідарний обов`язок із сплати основної винагороди.

З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України.

Відповідно до п.19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою КМ України № 643 від 08.09.2016 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Статтею 45 Закону № 1404-VIII передбачено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості, зокрема, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч.1).

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення (ч.2).

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (ч.3).

З огляду на викладене, виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця є одною й тою ж сумою коштів, що стягується у відповідному розмірі за примусове виконання рішення (10 відсотків), тобто коштами виконавчого провадження. При цьому, з урахуванням приписів ст.45 Закону № 1404-VIII стягненню з боржника підлягає лише або виконавчий збір або основна винагорода приватного виконавця; подвійне стягнення вказаних коштів виконавчого провадження не допускається.

Судом встановлено, що на час винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60216155 від 04.10.2019 з виконання постанови №50379711 від 02.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 391805,56 грн., такий виконавчий документ, як постанова приватного виконавця ВП №60433872 від 29.10.2019 про стягнення основної винагороди з ОСОБА_1 ще до примусового виконання не пред`являлась, фактичне її виконання ще не здійснювалось, а тому наявність такої постанови свідчить про подвійне стягнення з боржника вищевказаних коштів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1312/4315/12, виданого 29.01.2016 Личаківським районним судом м. Львова.

За таких умов спірна постанова ВП №60216155 від 04.10.2019 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ВП №50379711 від 02.10.2019 про стягнення виконавчого збору в розмірі 391805,56 грн. не ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що на час розгляду даної справи наявні два виконавчі провадження предметом яких, окрім іншого, є стягнення з позивача виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа, виданого 29.01.2016 Личаківським районним судом м. Львова, що за своєю суттю є стягненням подвійної суми, що не передбачено чинним законодавством.

Враховуючи фактичні обставин справи та вищевикладений висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21 липня 2022 року у справі №320/6215/19, суд, на підставі ч.6 ст.7 КАС України, вважає за потрібне застосувати у спірних правовідносинах аналогію закону, описану у вищезазначеній постанові Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору сплаченого згідно квитанції №2577-7212-5058-0116 від 06.10.2022.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, ) закінчити виконавче провадження № 60216155 щодо виконання постанови № 50379711 від 02 жовтня 2019 року про стягнення із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виконавчого збору у сумі 391805,56 грн.

3. Судовий збір в розмірі 992,40 грн стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 15.11.2022.

Суддя Костецький Н.В.