Справа № 460/14344/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2022 року м. Рівне №460/14344/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-1) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо відмови у призначенні дострокової пенсії, як матері інваліда з дитинства;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити дострокову пенсію, як матері інваліда з дитинства, починаючи з дня звернення 28.09.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач у зв`язку з досягненням 52 років та наявністю страхового стажу понад 19 років має право на призначення дострокової пенсії як матір інваліда з дитинства. Відповідачем протиправно відмовлено у призначення такої пенсії, чим порушено гарантоване державною право на соціальний захист.

Ухвалою від 25.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем-1 подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що згідно з чинним законодавством, визначальним для призначення пенсії обумовленого виду є не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини. Мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Оскільки документи, що підтверджують факти визнання дочки позивача дитиною-інвалідом, відсутні, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Надалі позивач подала суду відповідь на відзив, згідно з яким доводи відповідача є безпідставними, оскільки вада дочки є вродженою. Дочка потребувала і потребує постійного спостереження лікарів, догляду, лікування. Відповідачем не взято до уваги довідку сільської ради про те, що позивач народила і виховала дитину, інваліда з дитинства, до 6-річного віку.

Ухвалою суду від 25.10.2021 залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі - відповідач-2) як другого відповідача, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, згідно з яким підстави для задоволення позовних вимог відсутні у зв`язку з відсутністю висновку лікарсько-консультаційної комісії про визнання дитини інвалідом до досягнення 6-річного віку.

Розглянувши позовну заяву та відзиви відповідачів, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.12.1990 серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 25.06.2013 Відділом державно реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області (а.а.с.22-23).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №509341, виданою 24.02.2020 Рівненським обласним центром медико-соціальної експертизи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом з дитинства з ураженням органу зору, встановлено третю групу інвалідності безтерміново, огляд інваліда - повторний (а.с.29).

28.09.2021 ОСОБА_1 звернулася Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії (а.с.3).

За інформацією відповідачів, до зазначеної заяви позивачем було додано: довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудову книжку від 22.07.1987 серії НОМЕР_3 , диплом від 18.07.1987 № НОМЕР_4 , свідоцтва про народження дитини від 25.12.1990 серії НОМЕР_1 та від 24.12.1992 серії НОМЕР_5 , свідоцтво про шлюб дитини від 25.06.2013 № НОМЕР_6 , виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №509341 від 24.02.2020, паспорт (а.а.с.9-18, 22-23).

Крім того, позивач стверджує, що надавала відповідачу довідку Головинської сільської ради від 20.09.2021 №905 (а.с.24).

Вказана заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області - прийнято рішення від 30.09.2021 №79 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком (а.а.с.7-8).

У цьому рішення зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 19 років 03 місяці 11 днів.

Заявником не були надані документи, які підтверджують визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитиною інвалідом до досягнення 6-річного віку відповідно до п.2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, а саме: висновок лікарняно-консультативної комісії про можливість визнання дитини інвалідом до досягнення 6-річного віку.

Оскільки жодної інформації про призначення пенсії ОСОБА_1 від відповідача не отримувала, позивач звернулася до останнього із заявою від 11.10.2021 щодо результатів розгляду заяви від 28.09.2021.

У відповідь Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 11.10.2021 №1700-0210-8/42117 надіслало позивачу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.09.2021 №79 (а.с.66).

Вважаючи дії відповідачів щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами п.3 ч.1 ст.115 №1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на призначення дострокової пенсії за віком мають, жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Аналогічні приписи містяться і у ст.17 Закону України Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), відповідно до якої жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Згідно з п.2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Отже, мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Для дострокового призначення пенсії матері дитини-інваліда має значення не факт установлення інвалідності, а момент настання медичних показників для встановлення інвалідності у дитини.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.05.2019 у справі № 330/2181/16-а.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вперше було встановлено інвалідність третьої групи 01.02.2013, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК від 27.03.2013 серії РВН №0219453 (а.с.42).

Тобто, дитину позивача визнано дитиною з інвалідністю з дитинства після досягнення останньою шестирічного віку.

Крім того, із долучених позивачем до матеріалів справи доказів, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.10.2021 та епікризу Рівненської обласної дитячої лікарні за період з 18.08.2003 по 26.08.2003 вбачається, що її дочка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має вроджену збіжну косоокість, дисбінокулярну амбіопію важкого ступеня (а.а.с.28, 34)

Зазначене захворювання відсутнє у Переліку медичних показань, що дають право на одержання соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерством праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на довідку Головинської сільської ради від 20.09.2021 №905, згідно з якою ОСОБА_1 дійсно народила і виховала дитину інваліда з дитинства до 6-річного віку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Враховуючи наведені норми та приписи п.2.18 Порядку №22-1 (згідно з яким визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги), довідка Головинської сільської ради від 20.09.2021 №905 не є належним доказом у справі та не береться судом до уваги.

Суд зазначає, що жодного належного та допустимого доказу (виписки з акта огляду в МСЕК, медичного висновка закладів охорони здоров`я, посвідчення одержувача допомоги, довідки органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги) на підтвердження тих обставин, що дитину позивача визнано дитиною з інвалідністю з дитинства до досягнення останньою шестирічного віку, позивачем суду не надано.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач не довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, а тому позов до задоволення не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, буд.7, м.Рівне, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, буд.3, м.Слов`янськ, Донецька область, 84122; ідентифікаційний код юридичної особи 13486010).

Рішення складено 11 листопада 2022 року.

Суддя О.М. Дудар