Справа № 523/8736/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/8736/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01 липня 2019 року, як реабілітованому громадянину в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою суду від 23.09.2022р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що з 01 липня 2019 року позивачу, як реабілітованому громадянину протиправно не виплачується доплата в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

11.10.2022р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовом ОСОБА_1 та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Так, відповідач вказав, що позивачем порушено строки звернення до суду із цим позовом та, що відповідачем спірний вид надбавки враховано в розмір пенсії та виплачується щомісяця.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.06.2019р. №1277/Ч-11 повідомлено ОСОБА_1 на його звернення, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.12.2013р. по справі №523/18606/13-а, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014р. по справі №523/18606/13-а залишена без змін, управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеса зобов`язано здійснити перерахунок надбавки до пенсії і провести відповідну виплату як члену сім`ї політично репресованого, згодом реабілітованого в розмірі, передбаченого п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 02.06.2013р. На підставі зазначених рішень суду, пенсію перераховано, починаючи з 02.06.2013р. та за період з 02.06.2013р. по 30.06.2019р. розраховано доплату. Доплата за вказаний період буде здійснена у липні 2019 року.

Як вбачається з копії пенсійної справи ОСОБА_1 , до пенсії позивача з 01 липня 2019 року, виплачується як члену сім`ї репресованої особи, яку у подальшому було реабілітовано, підвищення у розмірі 43,52 гривні, згідно постанови КМУ №654.

Позивач, зазначивши, що у відповідача наявне зобов`язання перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01 липня 2019 року, як реабілітованому громадянину в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, звернувся до суду із цим позовом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.6 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV, до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 1 ст.28 Закону №1058-IV визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Підпунктом 2 п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 р. №654, установлено, що з 01.09.2008р. репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 грн., а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 грн.

Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Стаття 28 Закону №1058-IV визначає розмір мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 р. №966-XIV прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ч.4 ст.28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Суд, зазначає, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону №1788-XII, який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 п.4 постанови №654, зважаючи на те, що останній звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом в постановах від 10.10.2018 р. у справі №446/1549/16-а, від 27.11.2018 року у справі №446/1515/16-а та від 06.02.2019 р. у справі №446/1848/16-а.

Аналізуючи співвідношення підпункту 2 п.4 постанови №654 та п. «г» ст.77 Закону №1788-XII, суд виходить з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень згаданого Закону як нормативно-правового акту вищої юридичної сили.

Судом встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.12.2013р. по справі №523/18606/13-а, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014р. по справі №523/18606/13-а залишена без змін, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Суворовському районні м.Одеси здійснити перерахунок надбавки до пенсії і провести відповідну виплату ОСОБА_1 як члену сім`ї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено в розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 02.06.2013 р. з урахуванням попередніх виплат і проводити вказані виплати в подальшому.

При цьому, під час прийняття рішення у справі, суд керуючись положеннями ч. 4 ст.78 КАС України, яким встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, вважає обставину того, що ОСОБА_1 є членом сім`ї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено, встановленою судовим рішенням по справі №523/18606/13-а та відповідно такою, що не підлягає доказуванню.

При цьому, підвищення до пенсії, яке виплачується позивачу в обсягах, визначених постановою №654, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону №1788-XII, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому п. «г» ст.77 Закону №1788-XII, із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком.

З огляду на викладене та керуючись положеннями ст.5, ч.2 ст.9 КАС України, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2019 року, як реабілітованому громадянину в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2019 року, як реабілітованому громадянину в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Щодо посилання представника відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду із цим позовом, суд зазначає наступне.

Строк звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 122 КАС України, за приписами частин першої, другої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття повинна була дізнатись, використане у ст.122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року по справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

В свою чергу, суд зазначає, що доказів того, що відповідач повідомив ОСОБА_1 про виплату з 01 липня 2019 року, як реабілітованому громадянину спірної доплати у розмірі визначеному постановою №654, а не відповідно до п. г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення, або відмови у виплаті вказаної доплати у зазначеному розмірі, до суду надано не було. За таких обставин, судом не встановлено, а відповідачем не доведено порушення позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2019 року, як реабілітованому громадянину в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, вул. Канатна 83, м.Одеса) перерахувати та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 01 липня 2019 року, як реабілітованому громадянину в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра