Справа № 160/11162/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до п. б) ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 08.07.2022.
Цією ж ухвалою суд встановив відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів, додатково попередивши, що у разі ненадання відповідачами відзивів у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 29.04.1996 Довгинцівським РВ Криворізького МУУМВС України у Дніпропетровській області, копія якого міститься в матеріалах адміністративної справи.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , копія якого міститься у матеріалах адміністративної справи, та отримує пенсію по інвалідності.
08.07.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Станом на дату звернення за призначенням пенсії (08.07.2022) позивачу виповнилось повних 52 роки.
Страховий стаж роботи позивача складає 34 роки 2 місяці 1 день, з них пільговий стаж роботи за Списком №2 складає 17 років 1 місяць 9 днів. Означене підтверджується записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 14.03.1988:
- з 08.10.1987 по 01.03.1988 навчання у Криворізькій автошколі, згідно водійського посвідчення №143173 від 01.03.1988 (запис №1);
- 12.03.1988 прийнята водієм автомобілю 3 класу до Криворізької автобази №15 Криворізького виробничого атотресту, згідно наказу №32-к від 11.03.1988 (запис №2);
- 11.12.1987 Криворізький виробничий атотрест Головного транспортного управління Мінбуду УРСР перейменований у Криворізьке виробниче автоуправління Головного транспортного управління Мінбуду УРСР, згідно наказу Головбудтранспорту №252 від 30.11.1987, наказу автоуправління №258 від 11.12.1987 (запис №3);
- 13.01.1989 Криворізька автобаза №15 Криворізького виробничого автоуправління Головбудтранспорту Мінбуду УРСР включена до складу Криворізького виробничого автооб`єднання «Криворіжбудтранс» Мінбуду УРСР, згідно наказу Мінбуду УРСР від 28.12.1988 №506, наказу автооб`єднання від 13.01.1989 №1 (запис №4);
- 27.04.1990 присвоєна кваліфікація водія автомобілю 2 класу, згідно наказу №116 від 27.04.1990 (запис №5);
- 01.12.1991 Криворізьке виробниче автооб`єднання «Криворіжбудтранс» перетворено у Криворізьке підприємство «Криворіжбудтранс», згідно наказу №195 від 17.12.1991 (запис №6);
- 01.06.1993 Криворізьке підприємство «Криворіжбудтранс» перейменоване у Державне криворізьке автотранспортне підприємство 15 Української Державної Корпорації «Укрбуд», згідно наказу №99 від 22.04.1993 корпорації «Укрбуд» (запис №7);
- 27.12.1993 Звільнена за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, згідно наказу №175н від 27.12.1993 (запис №8);
- 06.07.1994 прийнята на вокзал Кривий Ріг Головний учнем прийомоздавача вантажу і багажу в потягах тимчасово, згідно наказу №843 від 06.07.1992 (запис №9);
- 05.08.1994 переведена прийомоздавачем вантажу і багажу в потягах, згідно наказу №977 від 08.08.1994 (запис №10);
- 23.11.1994 звільнена за переведенням в АВК фірму «Фенікс», п. 5 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу №1472 від 23.11.1994 (запис №11);
- 25.11.1994 прийнята за переведенням провідним інженером з техніки безпеки до Автомобільної виробничо-комерційної фірми «Фенікс», згідно наказу №106к від 24.11.1994 (запис №12);
- 11.12.1995 Товариство з обмеженою відповідальністю АВКФ «Фенікс» перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Фенікс» (запис №13);
- 25.03.1996 переведена водієм-постачальником, згідно наказу №39-н від 25.03.1996 (запис №14);
- 03.03.1997 переведена машиністом з прання спецодягу, згідно наказу №16-к від 09.09.1997 (запис №15);
- 10.09.1997 звільнена за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, згідно наказу №66-н від 09.09.1997 (запис №16);
- 22.09.1997 прийнята у вогнетривно-вапняний цех пресувальником вогнетривких виробів до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», згідно розпорядження №14 від 19.09.1997 (запис №17);
- Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» перетворено з 08.04.2004 на Відкрите акціонерне товариство «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», на підставі наказу Міністерства промислової політики України №166 від 07.04.2004 (запис №18);
- Відкрите акціонерне товариство «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» перетворено з 12.01.2006 на Відкрите акціонерне товариство «Мітал Стіл Кривий Ріг», на підставі рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Криворіжсталь» №2 від 12.01.2006 (запис №19);
- Відкрите акціонерне товариство «Мітал Стіл Кривий Ріг» перетворено з 14.06.2007 на Відкрите акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», на підставі рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Мітал Стіл Кривий Ріг» №4 від 14.06.2007 (запис №20);
- Відкрите акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» перетворено з 26.04.2011 на Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», на підставі рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (протокол №10 від 21.04.2011) (запис №21);
- 08.12.2011 переведена у вогнетривно-вапняний цех машиністом пневмотранспорту 4 розряду, згідно розпорядження №1406 від 07.12.2011 (запис №22);
- 10.09.2013 переведена у ВВЦ машиністом пневмотранспорту 4 розряду, обертові печі, ділянка виробництва, згідно розпорядження №1013 від 04.09.2013 (запис №23);
- 13.11.2014 переведена у ВВЦ підсобним робочим (інвалід) 1 розряду, допоміжний персонаж, згідно розпорядження №991 від 13.11.2014 (запис №24);
- 01.05.2015 професія підсобний робітник (інвалід) перепідпорядкована у ВВЦ з ділянки «Допоміжний персонал» на ділянку «Технологія» цього цеху, згідно розпорядження №117 від 18.05.2015 (запис №25);
- 08.02.2018 професія підсобний робітник (інвалід) перейменована на підсобний робітник (особа з інвалідністю), згідно розпорядження №37 від 15.02.2018 (запис №26);
- 03.12.2019 переведена у вогнетривно-вапняному цеху підсобним робітником (особа з інвалідністю) (видача ТМЦ) 1 розряду технологія, згідно розпорядження №772 від 03.12.2019 (запис №27).
Довідкою Департаменту персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.06.2022 №1451-912 підтверджено, що ОСОБА_1 повний робочий день працює в ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг» у вогнетривно-вапняному цеху виробництва вогнетривів:
- з 16.01.2003 по 07.12.2011 - пресувальником вогнетривких виробів, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 08.12.2011 по 31.01.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 01.02.2013 по 06.02.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 08.02.2013 по 10.02.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 12.02.2013 по 15.02.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 17.02.2013 по 28.02.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 01.03.2013 по 06.03.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 08.03.2013 по 23.03.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 25.03.2013 по 30.06.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 02.07.2013 по 17.07.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 19.07.2013 по 24.07.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 26.07.2013 по 02.09.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 04.09.2013 по 09.09.2013 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 11.09.2013 по 22.04.2014 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
- з 25.04.2014 по 10.11.2014 - машиністом пневмотранспорту, що передбачено: список № 2, розділ V, підрозділ а, позиція 5а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.
В інші періоди робіт, що дають право на призначення пенсії за Списком №2 не виконував.
Всього за вказані періоди відпрацьовано за списком №2 17 років 1 місяць 9 днів.
Підтверджено атестацією робочих місць: наказ №525 від 09.12.1994, наказ №417 від 20.03.2000, наказ №300 від 18.04.2005, наказ №349 від 02.04.2010, Лист про продовження дії раніше проведених атестацій робочих місць за умовами праці №003/07-1-229 від 11.06.2009.
Не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у перерахунку пенсії ( перехід на пенсію за віком по Списку № 2), позивач звернувся до суду із означеним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).
Згідно п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 13 Закону №1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.
У постанові від 18.02.2020 у справі №1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що «пенсія за віком» - це свого роду «державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.
Суд зазначає, що зазначений правовий висновок необхідно розповсюдити також і на «пенсії за віком на пільгових умовах».
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
09.07.2003 було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV).
03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить п. 2 ч. 2 ст. 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами ст. 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно, Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.
Тому, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в призначенні ОСОБА_1 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 52 років, мала страховий стаж 34 роки 2 місяці 1 день, у тому числі пільговий стаж 17 років 1 місяць 9 днів, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.
Вирішуючи спір судом враховані правові висновки, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що відповідно до статті 5 Закону №1058-IV дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон №1058-IV.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Водночас, статтею 5 КАС України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи, суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві.
Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про якій йдеться у позовній заяві.
Тому, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії (перехід на пенсію за віком по Списку № 2) від 08.07.2022 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до вимог ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії (перехід на пенсію за віком по Списку № 2) від 08.07.2022 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (ідентифікаційний код 20453063), за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору в сумі 248 (дві сорок вісім) грн. 10 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 10.10.2022.

Суддя О.В. Царікова