Справа № 260/2164/22
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2022 рокум. Ужгород№ 260/2164/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явилася,

представник позивача : адвокат Поковба Тетяна Василівна - не з`явилася,

відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник не з`явився,

відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - представник не з`явився,

відповідач 3: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві- представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна,4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Запорізька область, м. Запоріжжя, Проспект Соборний, буд. 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська , 16 м. Київ, 04053, ЄДРПОРУ 42098368) про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 03 листопада 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 08 листопада 2022 року.

21 червня 2022 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно п.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період здійснення нею догляду за перестарілим з 30.01.2003 року по 31.12.2004 року; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в колгоспі ім. Калініна з 01.01.1986 року по 15.06.1992 року; 4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно п.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту настання права на пенсію за віком, тобто з 28.10.2021 року.

13 липня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання.

25 серпня 2022 року судом залучено в якості співвідповідачів: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та витребувано до 12 вересня 2022 року прийняті ними рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , а від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області витребувано відмовні матеріали, (а.с.55).

05 вересня 2022 року Головним управлінням ПФУ в м. Києві подало суду рішення про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 від 23.10.2021 року о/р НОМЕР_2 , (а.с.61-64).

07 вересня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області надано суду відмовні матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , ( а.с.65-118).

14 вересня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області подано відзив на позову заяву та рішення від 05.05.2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , (а.с.119-124).

12 жовтня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження в даній адміністративній справі.

1. Позиції сторін.

Позивачка свої позовні вимоги аргументувала тим, що Пенсійний фонд, відмовляючи у призначенні пенсії ОСОБА_1 , не взяв до уваги довідку № 2182 від 12.07.2006р., яка видана Управлінням праці та соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації. Згідно поданої довідки, ОСОБА_1 отримувала компенсаційну виплату по догляду за перестарілою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 30.01.2003р. по 31.03.2006р. Пенсійний фонд частково взяв до уваги відомості, що подані Управлінням праці та соціального захисту населення. Позивачка отримувала компенсацію як особа, що здійснювала догляд за престарілою, що досягла 80-річного віку та вказана обставина свідчить про те, що вона відноситься до категорії застрахованих осіб, на яких розповсюджується дія Закону України "Про пенсійне забезпечення". За таких обставин відповідач безпідставно не врахував до стажу роботи позивачки період догляду за перестарілою, що досягла 80-річного віку з 30.01.2003р. по 31.12.2004р. . Разом з тим, єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин. З матеріалів справи видно, що архівна довідка, відповідно до якої обчислювався трудовий стаж ОСОБА_1 за спірний період містить відомості про встановлений мінімум трудової участі в господарстві, де працювала позивач. За таких обставин, відповідач безпідставно не врахував до трудового стажу для призначення пенсії за віком, період роботи позивачки з 01.01. 1986 року по 15.06.1992 року в колгоспі ім. Калініна у повному обсязі.

29 липня 2022 року відповідачем 1 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що вимоги позивачки визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно п.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Головним управлінням до страхового стажу не враховано: періоди роботи в колгоспі ім.Калініна з 01.01.1986р. по 15.06.1992р. року, оскільки згідно довідки № 1813 від 19.10.2021 року відсутні дані про прийняття ОСОБА_1 в члени колгоспу; період догляду за престарілим з 30.01.2003р. по 31.12.2004р., оскільки відсутній документ про те, що особа потребувала догляду (висновок ЛКК) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України, про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 від 12.08.1993 року, час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчує вік (осіб похилого віку). Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів. Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_4 ні при зверненні до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, ні при звернені до суду із адміністративним позовом не надано висновків медичного закладу за відповідні періоди про те, що вказана особа потребувала постійного стороннього догляду, таким чином відсутні підстави зарахувати до страхового стажу період догляду за престарілим з 30.01.2003р. по 31.12.2004р.

14 вересня 2022 року відповідачем 2 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду за пенсіонером ОСОБА_5 з 30.01.2003 по 31.12.2004, оскільки відсутній документ про те, що особа перебувала догляду (висновок ЛКК). В зв`язку з тим, що у позивачки відсутній необхідний стаж 28 років Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення від 05.05.2022 № 48, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

22 вересня 2022 року відповідачем 3 подано до суду відзив на позовну заяву, однак, такий подано до суду з порушення строків.

Позивачка та її уповноважений представник у судове засідання не з`явилися, однак 02 листопада 2022 року до суду подано заяву про розгляд справи без їх участі.

Представники відповідачів 1,2,3 у судове засідання не з`явилися, однак про час і дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідками суду про доставку електронного листа до електронного кабінету.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 3379 про призначення пенсії за віком, (а.с. 71-75).

23 жовтня 2021 року Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві рішенням «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » О/р № 48 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, оскільки її страховий стаж складає 26 років 9 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Зазначено, що не враховано до загального страхового стажу період догляду за пенсіонером з 30.01.2003 по 31.12.2004, оскільки відсутній акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду, (а.с. 63).

05 травня 2022 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області розглянуло повторне звернення ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком від 20 грудня 2021 року та рішенням №48 відмовило в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі статті 26 Закону № 1058-IV за відсутності необхідного стажу 28 років. Пенсійний орган, зазначив, що за поданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду за пенсіонером, ОСОБА_3 з 30.01.2003 року по 31.12.2004 року, оскільки відсутній документ про те, що особа потребувала догляд (висновок ЛКК), (а.с. 66).

Не погодившись із рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулася до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон №1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

23 жовтня 2021 року Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві рішенням «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » О/р № 48 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, оскільки її страховий стаж складає 26 років 9 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Зазначено, що не враховано до загального страхового стажу період догляду за пенсіонером з 30.01.2003 по 31.12.2004, оскільки відсутній акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду, (а.с. 63).

05 травня 2022 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області розглянуло повторне звернення ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком від 20 грудня 2021 року та рішенням №48 відмовило в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі статті 26 Закону № 1058-IV за відсутності необхідного стажу 28 років. Зазначило, що за поданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду за пенсіонером, ОСОБА_3 з 30.01.2003 року по 31.12.2004 року, оскільки відсутній документ про те, що особа потребувала догляд (висновок ЛКК), (а.с. 66).

Щодо зарахування до трудового стажу для призначення пенсії за віком періоду догляду позивачки за перестарілою ОСОБА_3 , , 1922 року народження з 30 січня 2003 року по 31 грудня 2004 року, суд зазначає таке.

Відповідач 1 відмовляючи в призначенні пенсії позивачці, у своєму рішенні №48 від 05 травня 2022 року посилався на те, що до стажу роботи не зарахований період догляду за перестарілими за період з 30 січня 2003 року по 31 грудня 2004 року, оскільки відсутній документ про те, що особа потребувала догляд (висновок ЛКК).

Згідно із вимогами пункту «ж» частини 1 статті 3 Закону №1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до пункту «є» частини 3 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до пункту 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12.08.1993 №637 ( далі по тексту Порядок № 637, в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення № 2182, ОСОБА_1 дійсно отримала компенсаційну виплату по догляду за престарілою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 30.01.2003 року по 31.03.2006 року, (а.с. 103).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до акту Головного управління ПФУ в Закарпатській області про обстеження фактичних обставин здійснення догляду громадянкою ОСОБА_1 за престарілою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 13 від 09 грудня 2021 року, головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи № 2 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління опитано свідків та встановлено, що ОСОБА_1 дійсно доглядала за престарілою гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 30 січня 2003 року по 31 грудня 2004 року, (а.с. 104-105).

Згідно зі статтею 11 Закону №1058 ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно з статтею 66 Закону №1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Таким чином, позивачка отримувала компенсацію як особа, що здійснював догляд за престарілою, свідчить про те, що вона відноситься до категорії застрахованих осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, відповідач 2 безпідставно не врахував до стажу роботи позивачки період догляду за престарілою гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 30 січня 2003 року по 31 грудня 2004 року, пославшись на відсутність висновку медичної установи про те, що престаріла людина потребувала догляду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що, до стажу роботи позивачки, що дає право на призначення пенсії за віком слід зарахувати період догляду за престарілою гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 30 січня 2003 року по 31 грудня 2004 року.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу позивача вищевказаний період роботи, то сукупний страховий стаж позивача становить понад 28 років, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач-2, приймаючи оскаржене рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 21 січня 2022 року №48 діяв у супереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивачки на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за віком, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачу пенсію за віком.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Судом встановлено, що за заявою позивачки про призначення пенсії згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Таким чином, наслідком скасування, прийнятого ГУ ПФ України в Запорізькій області за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Оскільки, позивачка досягнула 60 років 28 жовтня 2021 року, та із заявою про призначення пенсії звернувся 19 жовтня 2021 року, тобто в межах строку визначеного пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058, то призначення пенсії має відбутися з 28 жовтня 2021 року.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті частини 2 статті 2 КАС України, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05 травня 2022 року №48 щодо відмови у призначенні пенсії за віком та необхідність захисту порушеного права позивача, виходячи з повноваження суду, визначеного статтями 9 та 245 КАС України, шляхом зобов`язання відповідача 2 зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії, період по догляду за пенсіонером ОСОБА_3 з 30.01.2003 року по 31.12.2004 року в страховий стаж та призначити їй пенсію за віком згідно п.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту настання права на пенсію за віком, тобто з 28.10.2021 року.

Позовна вимога зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в колгоспі ім. Калініна з 01.01.1986 року по 15.06.1992 року, не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що при розрахунку пенсії за віком пенсійним органом зараховано вказаний період для призначення пенсії за віком.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору..

Позивачка при поданні адміністративного позову сплатила судовий збір у розмірі 992, 40 грн., що підтверджується квитанцією від 15 червня 2022 року № , (а.с. 5).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 229,242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №48 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05 травня 2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії, період по догляду за пенсіонером ОСОБА_3 з 30.01.2003 року по 31.12.2004 року в страховий стаж та призначити їй пенсію за віком згідно п.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту настання права на пенсію за віком, тобто з 28.10.2021 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Запорізька область, м. Запоріжжя, Проспект Соборний, буд. 158-Б, код. ) судові витрати у розмірі 496, 20 грн. (чотириста дев`яносто шість грн, 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль