Справа № 420/16327/22
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 листопада 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 за вхід. №35264/22 від 11.11.2022 р. про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2022 року за вхід. №17030/22 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради в якому позивач просить:

- визнати протиправним, незаконним і скасувати рішення Одеської міської ради від 10.06.2022 року під № 89 «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині об`єкта нерухомого майна тимчасової споруди фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - ідентифікаційного номеру за ДРФО України НОМЕР_1 , зазначеного в пукті 1 (Суворовський район) Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №89 від 10.06.2022 року «Перелік тимчасових споруд, що підлягають демонтажу», відносно демонтажу об`єкту нерухомого майна особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 і визнати протиправними дії Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради з проведення демонтажних робіт тимчасовой споруди об`єкту нерухомого майна особи -підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із позовом за вхід. №35264/22 від 11.11.2021 року надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить:

- зупинити дію рішення від 10.06.2022 року під № 89 «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині об`єкта нерухомого майна тимчасової споруди фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - ідентифікаційного номеру за ДРФО України НОМЕР_1 , зазначеного в пукті 1 (Суворовський район) Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №89 від 10.06.2022 року «Перелік тимчасових споруд, що підлягають демонтажу», відносно демонтажу об`єкту нерухомого майна особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити відповідачу виконувати, заборонити відповідачу демонтувати, руйнувати без рішення на те суду, без припинення права користування об`єктом нерухомого майна

Заява обґрунтовано, наступним:

15 вересня 2015 року позивач фізичною особою - ОСОБА_1 з відповідачем (орендодавцем) управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради укладено договір ТС -1013/15 на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності загальної площею 24,0 кв.м. розташованою за адресою: АДРЕСА_1 на строк до 13 січня 2022 року.

З початку грудня 2021 року по теперішній час, позивач неодноразово зверталася до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради з пропозиціями продовження строку дії договору в строк передбачений чинним договором оренди ТС -1013/15 від 15.09.2015 року на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності загальної площею 24,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем добросовісно і повністю виконуються обов`язки за договором оренди ТС -1013/15 від 15.09.2015 року на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності загальної площею 24,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради по фіскальним чекам (які дадатково можуть бути надані) приймало від Позивача встановлену договором орендну плату в сумі 1260 гривень за кожний рік, по теперішній час, чим підтвердило відсутність відмови відповідача (орендодавець) від договору оренди ТС -1013/15 від 15.09.2015 року на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності загальної площею 24,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , а також відсутність заперечень відповідача (Орендодавець) щодо відмови від вказаного договору оренди.

10 листопада 2022 року Позивачу співробітниками Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вручено дане Рішення від 10.06.2022 року під № 89 «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині об`зкта нерухомого майна тимчасової споруди фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - ідентифікаційного номеру за ДРФО України НОМЕР_1 , зазначеного в пукті 1 (Суворовський район) Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №89 від 10.06.2022 року «Перелік тимчасових споруд, що підлягають демонтажу», відносно демонтажу об`єкту нерухомого майна Позивача, та необхідність демонтувати тимчасової споруди у строк до 5 діб знести об`єкт нерухомого майна Позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 стаття 2 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти.

Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частинами 1, 4, 5 та 6 ст. 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, в якій зазначено, зокрема, що судам необхідно враховувати, що, згідно з ч. 3 та 4 ст. 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20 та від 18 листопада 2021 року у справі №420/7826/21.

Судом встановлено, що 10.06.2021 виконавчим комітетом Одеської міської ради прийнято рішення «Про демонтаж тимчасових споруд» №89, підпунктом 1.1 пункту 1 якого Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради доручено вжити заходів з демонтажу тимчасових споруд згідно з переліком.

Відповідно до додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №89 від 10.06.2022 до переліку тимчасових споруд, що підлягають демонтажу, віднесено, зокрема, пересувні тимчасові споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

10 вересня 2015 року між фізичною особою - ОСОБА_1 з відповідачем (орендодавцем) управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради укладено договір ТС -1013/15 на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності загальної площею 24,0 кв.м. розташованою за адресою: АДРЕСА_1 на строк до 13 січня 2022 року.

Позивач зазначала в заяві, що з початку грудня 2021 року по теперішній час, неодноразово зверталася до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради з пропозиціями продовження строку дії договору в строк передбачений чинним договором оренди ТС-1013/15 від 15.09.2015 року на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності загальної площею 24,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , однак доказів таких звернень та наданих відповідей на них до суду не надано.

Разом з тим, з наданих до суду доказів вбачається, що 13.01.2022 року припинили свою дію договір оренди ТС-1013/15 від 10.09.2015 року та паспорт прив`язки тимчасової споруди.

27.01.2022 року Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради прийнято припис про демонтаж тимчасової споруди, який відповідно до даних КП «ДСС» до суду не оскаржувався.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначала, що у разі реалізації оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №89 від 10.06.2022 та демонтажу орендованих позивачем тимчасових споруд за адресою: АДРЕСА_1 , є ризики подальшого проведення відповідачем незаконних дій з моєю нерухомістю, коли невжиття термінових заходів забезпечення позову може призвести до неможливості поновлення порушених прав позивача, незаконного знесення і руйнації його об`єктів нерухомого майна, що в свою може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_1 відповідно до договору оренди №ТС-1013/15 від 10.09.2022 була орендарем тимчасової пересувною споруди (змішаної групи товарів) загальною площею 24,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Власником вказаних споруд вона не була ні до ні після закінчення строку дії вказаного договору 23.01.2022 року.

Зі змісту оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій вбачається, що останні не містять належних обґрунтувань стосовно того, яка саме шкода може бути завдана правам та охоронюваним законом інтересам ОСОБА_1 , що не являється власником спірних пересувних споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач не зазначила будь-яких об`єктивних фактів, які дають підстави вважати, що захист прав, свобод та її інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для відновлення таких прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, позивач не вказала ознаки, які свідчать про очевидну протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищезазначене, враховуючи відсутність доказів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 150, 151, 154, 243, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 за вхід. №35264/22 від 11.11.2022 р. про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 295, 297 КАС України.

Приписами ч. 2 ст. 256 КАС України встановлено, що ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.