Справа № 640/18206/22
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 листопада 2022 року місто Київ №640/18206/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до про Української військово-медичної академії визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Української військово-медичної академії, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Українсько військо-медичної академії з не нарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення за 2020 і 2021 роки з урахуванням розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 і 01.01.2021, відповідно до вимог статей 9, 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень Постанови №704 в попередній (первісній) редакції;

- зобов`язати Українсько-військову медичну академію перерахувати і виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань І допомогу на оздоровлення за 2020 і 2021 роки з урахуванням розміру грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 і 01.01.2021, відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень Постанови № 704 в попередній (первісній) редакції і здійснених виплат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і встановлено десятиденний строк для усунення недоліків в позовній заяві з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 24.10.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, визначених в ухвалі суду від 24.10.2022 по справі №64018206/22.

Так, у своїй заяві позивач зазначив про те, що матеріальне забезпечення пов`язане з виконанням військовослужбовцями військового обов`язку, а військовослужбовці забезпечуються ним виключно під час виконання службових обов`язків, а тому є підстави звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Так, статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено пільги щодо сплати судового збору.

Пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Саме на цей пункт, як військовослужбовець, посилається позивач, обґрунтовуючи свої пільги на сплату судового збору.

В заяві представник позивача просить врахувати надані пояснення та просить відкрити провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та надавши оцінку заявленому клопотанню, суд виходить із наступного.

Згідно з пунктом 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовий обов`язок включає проходження військової служби.

Відповідно до пункту 9 статті 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема, допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Пунктом 5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 року, визначено, що громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 звільнений Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 27.11.2020 №408 з військової служби у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я).

Отже, станом на момент звернення з позовною заявою до суду ОСОБА_1 не був військовослужбовцем та, відповідно, не належав до визначених пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суб`єктів, які звільненні від сплати судового збору.

Посилання позивача на те, що предметом адміністративного позову є протиправна бездіяльність Українсько військо-медичної академії в період проходження позивачем військової служби не спростовує наведеного висновку, оскільки визначальною обставиною для застосування пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» є наявність у особи статусу військовослужбовця (або військовозобов`язаного чи резервіста, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори) на момент подання відповідної позовної заяви.

Суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15 липня 2020 року у справі №260/343/19, які відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, зважаючи на те, що позивач не перебуває на військовій службі, а є звільненим, судовий збір має сплачуватися ним на загальних підставах. При цьому Верховний Суд виходив також із того, що доказів того, що позивач є призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і цьому статусі подавав апеляційну скаргу до суду у справі, пов`язаної з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків суду не надано.

Подібна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №826/12929/17.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що на ОСОБА_1 , як військовослужбовця, розповсюджуються норми пункту 12 частини п`ятої Закону України «Про судовий збір», підстави для звільнення позивача від сплати судового збору - відсутні.

Щодо строків звернення до суду позивач зауважив, що в позовній заяві ним було обгрунтовано дотримання строків звернення до суду із зазначенням судової практики Верховного Суду щодо визначення строку звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (суддівської винагороди, грошового забезпечення тощо).

Як було зазначено судом в ухвалі від 24.10.2022, спірні відносини стосуються періоду проходження позивачем військової служби, що відповідно до пункту 14 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України відноситься до проходження публічної служби.

Частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду в справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, лише вимоги про стягнення належної заробітної плати не обмежується строком звернення до суду.

Позивачем заявлено наступні вимоги: визнати

- протиправною бездіяльність Українсько військо-медичної академії з не нарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення за 2020 і 2021 роки з урахуванням розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 і 01.01.2021, відповідно до вимог статей 9, 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень Постанови №704 в попередній (первісній) редакції;

- зобов`язати Українсько-військову медичну академію перерахувати і виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань І допомогу на оздоровлення за 2020 і 2021 роки з урахуванням розміру грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 і 01.01.2021, відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень Постанови № 704 в попередній (первісній) редакції і здійснених виплат.

На думку суду, позивач міг та повинен був дізнатись про протиправність бездіяльності відповідача після отримання місячного грошового забезпечення, тобто у відповідному місяці, коли йому виплачувались кошти протягом 2020-2021 років.

До суду з позовною заявою позивач звернувся засобами поштового зв`язку 18.10.2022, тобто з пропущенням місячного строку.

Обгрунтування позивача щодо строку звернення до суду полягають у тому, що відповідно до частини другої статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Проте такий є помилковим, оскільки станом на дату звернення до суду ця норма втратила чинність.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (в т.ч. вирішення судом питання щодо дотримання строків звернення до суду та відкриття провадження у справі).

Суд зауважує, що статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, встановлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Оскільки суд дійшов висновку, що повідомлені позивачем в заяві від 08.11.2022 (вх. від 11.11.2022 №03-14/110507/21) аргументи не доводять поважності причин пропуску ним строку звернення до суду, позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі, а тому вказана позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Згідно частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, приписами Закону України "Про судовий збір", суд,-

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву ОСОБА_1 .

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачу разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

3. Довести до відома позивача, що у відповідності до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.