Справа № 380/14089/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

14 листопада 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Іваненко В.І.,

за участю:

представника позивача Буловчак Х.Р.,

представника відповідача Тарабан О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Відділу примусового виконання рішень про зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Відділу примусового виконання рішень, у якому просить суд:

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) закінчити виконавче провадження № 60216155 щодо виконання постанови № 50379711 від 02 жовтня 2019 року про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 391 805,56 грн.;

- витребувати у відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) матеріали виконавчого провадження № 60216155 щодо виконання постанови № 50379711 від 02 жовтня 2019 року про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 391 805,56 грн.

Ухвалою суду від 02.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.11.2022 представником відповідача подано до суду клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, в частині зобов`язання до вчинення дій в межах ВП №60216155, у зв`язку із пропуском позивачем строку для звернення до суду, встановленого ст. 287 КАС України. В обґрунтування клопотання зазначено, що в матеріалах виконавчого провадження ВП №50379711 наявна заява від 07.11.2019 представника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 . Таким чином, на думку представника відповідача, позивачу було відомо про відкрите виконавче провадження. Однак, до суду з позовом ОСОБА_1 звернулась лише 05.01.2022.

З врахуванням викладеного та відповідно до ст.ст. 122, 123, 240, 286 КАС України, представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 пропущено без поважних причин строк звернення до адміністративного суду, а тому позовну заяву слід залишити без розгляду.

14.11.2022 представником позивача подано до суду заперечення на клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду. Представник позивача просить суд відмовити в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду з огляду на те, що долучена представником відповідача копія заяви представника позивача адвоката Пащука А.І. від 07.11.2019 не містить інформації щодо конкретного виконавчого провадження, з яким ознайомлювався представник, а також не містить інформації про те, що представник ОСОБА_1 ознайомився з виконавчим провадженням №60216155 з виконання постанови №50379711 від 02.10.2019, виданої відділом примусового виконання рішень відповідача. Крім цього, відповідач вказує, що дана заява міститься в матеріалах виконавчого провадження №50379711, що надає підстави стверджувати, що представнику позивача Пащуку А.І. було надано на ознайомлення матеріали виконавчого провадження №50379711, а не виконавчого провадження, яке є предметом спору №60216155. Листом від 06.09.2022 №30436/В-4, який позивачка отримала 26.09.2022, відповідач повідомив про винесення 06.09.2022 постанови про арешт коштів боржника. Представник позивача вважає, що строк на оскарження в такому випадку пов`язується не з винесенням постанови про стягнення виконавчого збору, а з діями державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору, вчиненими після відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. Представник позивача зазначає, що позивачем подано позов до суду з дотриманням строків, встановлених ст. 287 КАС України.

Заслухавши думку представників сторін та вирішуючи клопотання, суд керується наступним.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду у встановлений законом час, в даному випадку протягом десяти днів, від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд також наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Предметом спору в даній справі є постанова від 04.10.2019 ВП №60216155 про стягнення виконавчого збору в сумі 391805,56 грн.

Виходячи із змісту позовної заяви позивач просить зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) закінчити виконавче провадження № 60216155 щодо виконання постанови № 50379711 від 02 жовтня 2019 року про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 391805,56 грн.

Позивач зазначає, що дізналась про винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60216155 з виконання постанови №50379711 від 02.10.2019, виданої відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про стягнення з ОСОБА_1 391805,56 грн. виконавчого збору, з листа відповідача від 06.09.2022 №30436/В-4.

Обґрунтовуючи клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, представник відповідача зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження ВП №50379711 наявна заява від 07.11.2019 представника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 . На думку представника відповідача, позивачу було відомо про відкрите виконавче провадження.

Із долученої представником відповідача до клопотання копії заяви судом встановлено, що 07.11.2019 до Відділу ПВР Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пащука А.І. з проханням видати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що зі змісту вищевказаної заяви неможливо встановити з яким саме виконавчим провадженням ознайомлювався представник позивача Пащук А.І., оскільки в заяві відсутні реквізити виконавчого провадження. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт ознайомлення представника ОСОБА_2 із матеріалами виконавчого провадження ВП №№60216155. Крім цього, відсутні будь-які докази, що саме 09.11.2019 (відмітка на заяві про ознайомлення ОСОБА_2 з матеріалами) позивач ОСОБА_1 дізналась або повинна була дізнатись про наявність виконавчого провадження ВП №№60216155 щодо стягнення виконавчого збору.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною першою статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання відповідача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Відділу примусового виконання рішень (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, ) про зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після проголошення та окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 15.11.2022

Суддя Костецький Н.В.