Справа № 200/3854/22
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року Справа№200/3854/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі - відповідач), про:

- визнання протиправними дії щодо неподовження виплати соціальної допомоги;

- зобов`язання поновити з 01.12.2021 року нарахування та виплату державної соціальної допомоги по народженню дитини ОСОБА_2 , допомоги як малозабезпечена родина та адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- визнання протиправним та скасування розпорядження про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- зобов`язання внести до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про відновлення чинності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є батьком дітей та внутрішньо переміщеною особою у Святошинському районі м. Києва з 10.06.2021 року та отримував допомогу по народженню дитини, як ВПО та малозабезпечена родина. У січні 2022 року йому не прийшло ніякої допомоги на карту Ощадбанк. Листом від 17.01.2022 року позивача повідомили що ніяких допомог не буде так як відповідач скасував довідки впо його та дітей. Позивач вважає дії відповідача щодо не подовження соціальних виплат протиправними, та такими, що порушують його конституційні права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін, поновлено строк звернення до суду з даним позовом. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

20 жовтня 2022 року від представника УСЗН надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що позивача та його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на облік в управлінні як внутрішньо переміщених осіб з 10.06.2021. В заяві №569 від 11.06.2021 для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг позивачем зазначено фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, отриманої 29.12.2021, за адресою, вказаною як фактичне місце проживання, зареєстроване нежитлове приміщення. Враховуючи викладене, рішенням Управління від 10.01.2022 №5/35-01/03 скасовано дію довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 від 10.06.2021 №3008-, ОСОБА_2 від 10.06.2021 №3008-, ОСОБА_3 від 10.06.2021 №3008- та внесені відомості про це до Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік внутрішньо переміщених осіб. Тому, з 01.02.2022 виплата грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг була припинена. Крім цього, з червня 2021 року позивачу було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченої сім`ї та допомогу при народженні дитини на ОСОБА_2 . З метою здійснення перевірки цільового використання коштів, спеціалісти відділу контролю соціальних виплат та їх цільового використання Управління, 21.12.2021 року намагалися відвідати помешкання за адресою, вказаною в заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Проте, двері спеціалістам Управління ніхто не відчинив, що унеможливило здійснення перевірки та підтвердження факту проживання позивача за вищевказаною адресою. Тому виплату допомоги при народженні дитини на ОСОБА_2 позивачу припинено до з`ясування у зв`язку з неможливістю підтвердити цільове використання допомоги. В призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з грудня 2021 року позивачу відмовлено у зв`язку зі скасуванням дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неможливістю підтвердження фактичного місця проживання за адресою вказаною в заяві. Позивачу було рекомендовано звернутись для призначення допомоги до органу соціального захисту населення за фактичним місцем проживання. У зв`язку з чим, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту.

Позивач та його діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є внутрішньо переміщеними особами з тимчасово окупованої території України (м. Макіївка), фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.06.2021 року №3008-, №3008-, №3008-.

11.06.2021 року позивач звернувся до УСЗН із заявою №569 про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Також, 11.06.2021 року позивач звернувся до УСЗН з заявою про призначення допомоги при народженні дитини та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Рішенням УСЗН про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 05.07.2021 року, позивачу та його дітям призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 11.06.2021 по 10.12.2021.

Рішенням УСЗН про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 10.08.2021 року позивачу призначено допомогу при народженні дитини на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.06.2020 по 30.06.2020 - 10320,00 грн., з 01.07.2020 по 30.06.2023 по 860 грн.

Рішенням УСЗН про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 10.08.2021 року позивачу призначено допомогу з 01.06.2021 по 30.11.2021.

16.12.2021 року позивач звернувся до УСЗН з заявою №1767 про призначення щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний строк з 11.12.2021 року.

Також, 16.12.2021 року позивач звернувся до УСЗН з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Рішенням УСЗН про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 13.01.2022 року позивачу призначено допомогу при народженні дитини на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.01.2022 по 31.01.2022, проте знятий з оплати з 01.02.2022 року.

Рішенням УСЗН про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 18.01.2022 року позивачу та його дітям призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 11.12.2021 по 31.01.2022, однак з 31.01.2022 вони зняті з оплати.

Разом з цим, рішенням Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.01.2022 року №№5/35-01/03 скасовано дію довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 від 10.06.2021 №3008-, ОСОБА_2 від 10.06.2021 №3008-, ОСОБА_3 від 10.06.2021 №3008- та внесені відомості про це до Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік внутрішньо переміщених осіб.

Листом від 17.01.2022 року відповідач повідомив позивача, що в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям йому відмовлено, оскільки скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи 10.01.2022 та згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за вказаною адресою: АДРЕСА_1 знаходиться нежитлове приміщення.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано нежитлове приміщення.

До матеріалів справи позивачем надано Звіт про проведення технічного обстеження нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , складеного Будівельною лабораторією КП «Київжитлоспецексплуатація» Київської міської державної адміністрації від 03.02.2022 року №211/84, з пункту 2 Висновків та рекомендацій якого вбачається, що в обстежуваних приміщеннях відсутні деформаційні пошкодження, наявні необхідні зручності та під`єднання приміщень до комунальних мереж, можна зробити висновок, що обстежувані приміщення можуть використовуватися як житлова квартира.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що у зв`язку зі скасуванням дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неможливістю підтвердження фактичного місця проживання за адресою вказаною в заяві, з 01.02.2022 виплата грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг була припинена, а в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з грудня 2021 року позивачу відмовлено, а також виплату допомоги при народженні дитини на ОСОБА_2 позивачу припинено до з`ясування у зв`язку з неможливістю підтвердити цільове використання допомоги.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природнього чи техногенного характеру.

Реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, тощо. Очевидно, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у статті 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Статтею 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Як вбачається з паспорту громадянина України, місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Таким чином, зазначеною нормою визначено вичерпний перелік обставин, за наявності яких скасовується дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

З наведеного вбачається, що з часу набрання чинності вказаним Законом, а саме з 13 січня 2016 року, проставляння територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не передбачено законом, оскільки саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб. На структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 заява про взяття на облік повинна містити таку інформацію про заявника, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.

Як фактичне місце проживання/перебування не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають.

Пунктом 7-1 Порядку № 509 визначено, що у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб. Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці. Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11 грудня 2003 року № 1382-IV документами, до яких вносяться відомості про місце проживання, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

При цьому, суд зазначає, що положеннями ст. 14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII встановлено, що внутрішньо перемішені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Відповідно до частини першої Розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в абзаці дев`ятому статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» слова «довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» виключено.

Пунктом 4 частини 2 розділу І Закону України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнена частина 1 статті 4 Закону України від 20 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до приписів ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як вбачається з відзиву відповідача, рішенням Управлінням від 10.01.2022 року №№5/35-01/03 скасовано дію довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 від 10.06.2021 №3008-, ОСОБА_2 від 10.06.2021 №3008-, ОСОБА_3 від 10.06.2021 №3008- та внесені відомості про це до Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік внутрішньо переміщених осіб з огляду на те, що за адресою, вказаною як фактичне місце проживання позивача зареєстроване нежитлове приміщення та у зв`язку з неможливістю підтвердження фактичного місця проживання за адресою вказаною в заяві.

Відповідно до пп. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" вбачається, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала завідомо недостовірні відомості.

Однак до суду не надано жодних доказів подання позивачем завідомо недостовірних відомостей.

З наявного в матеріалах справи Звіту про проведення технічного обстеження нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , складеного Будівельною лабораторією КП «Київжитлоспецексплуатація» Київської міської державної адміністрації від 03.02.2022 року №211/84, з пункту 2 Висновків та рекомендацій, вбачається, що в обстежуваних приміщеннях відсутні деформаційні пошкодження, наявні необхідні зручності та під`єднання приміщень до комунальних мереж, з чого експертом зроблено висновок, що обстежувані приміщення можуть використовуватися як житлова квартира.

Окрім того, інформація про те, що під час перевірки місця проживання позивача двері спеціалістам Управління ніхто не відчинив, що унеможливило здійснення перевірки та підтвердження факту проживання позивача за вищевказаною адресою, не є беззаперечним доказом того, що позивач повернувся до покинутого місця постійного проживання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 10.01.2022 року №№5/35-01/03 про скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації відновити дію довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 від 10.06.2021 №3008-, ОСОБА_2 від 10.06.2021 №3008-, ОСОБА_3 від 10.06.2021 №3008- та внести інформацію щодо їх реєстрації як внутрішньо переміщених осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 з 01.12.2021 року нарахування та виплату державної соціальної допомоги по народженню дитини ОСОБА_2 .

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням УСЗН про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 10.08.2021 року позивачу призначено допомогу при народженні дитини на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.06.2020 по 30.06.2020 - 10320,00 грн., з 01.07.2020 по 30.06.2023 по 860 грн.

Рішенням УСЗН про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 13.01.2022 року позивачу призначено допомогу при народженні дитини на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.01.2022 по 31.01.2022, проте знятий з оплати з 01.02.2022 року.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 3 Закону одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

Як встановлено судом, відповідач припинив позивачу виплату допомоги при народженні дитини до з`ясування у зв`язку з неможливістю підтвердити цільове використання допомоги через відсутність позивача за адресою, зареєстрованою як фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи та скасуванням дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Проте, Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» не містить такої підстави для припинення виплати допомоги, як відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування та скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Більш того, рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, не є рішенням та не може бути підставою для відмови у призначенні допомоги в розумінні вказаного Закону.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 226/318/17, від 06 лютого 2018 року у справі № 243/6956/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти її права на отримання допомоги при народженні дитини. Як вже було зазначено судом вище, згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 1382-IV, реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідачем у справі не надано відомостей, що позивач отримав таку допомогу в іншому органі соціального захисту населення на території України, зокрема, за місцем свого поточного фактичного проживання.

Крім того, суд зазначає, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Отже, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

Як зазначено в статті 2 Закону № 1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Водночас частиною першою статті 3 вказаного Закону встановлено, що громадянин України за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання, що враховується судом.

До жодного з указаних законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної або відсутність за фактичним місцем проживання.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на постанову КМУ № 509, оскільки зазначена постанова не є законом, а тому як підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, а саме Законом № 2811-XII.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно припинив позивачу виплату допомоги при народженні дитини, діяв не на підставі, не у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Разом з цим, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що виплату допомоги при народженні дитини позивачу припинено з 01.02.2022 року, а не з 01.12.2021 року як зазначає позивач, тому позовні в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 з 01.12.2021 року нарахування та виплату допомоги як малозабезпечена родина.

Рішенням УСЗН про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 10.08.2021 року позивачу призначено допомогу з 01.06.2021 по 30.11.2021.

Також, 16.12.2021 року позивач звернувся до УСЗН з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, однак в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з грудня 2021 року позивачу відмовлено у зв`язку зі скасуванням дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неможливістю підтвердження фактичного місця проживання за адресою вказаною в заяві.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (далі - Закон №1768-III), соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Згідно із статтею 4 Закону №1768-III для надання соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради.

У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вищезгаданої норми Закону № 1768-III Кабінет Міністрів України постановою від 24 лютого 2003 року № 250 затвердив Порядок, який визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом № 1768-III (далі - Порядок №250).

Пунктом 2 Порядку №250 визначено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

За правилами пункту 6 Порядку №250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї; до декларації не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям"; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю); довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, про безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Для призначення соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву і декларацію про доходи та майно.

Соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє уповноваженого представника сім`ї, які документи повинні бути подані додатково (пункт 8 Порядку №250).

Відповідно до статті 7 Закону № 1768-III, державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли:

- працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);

- з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї;

- у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Вказані норми Закону № 1768-III кореспондуються з п.10 Порядку №250, згідно якого соціальна допомога не призначається у разі, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги); під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно (здача у найм або оренду житлового приміщення (будинку) або його частини; один чи кілька членів сім`ї працюють без оформлення трудових відносин у встановленому порядку; можливість отримання доходу від утримання худоби, птиці, інших тварин; дохід від народних промислів, використання наявної сільськогосподарської техніки, вантажної машини, мікроавтобуса тощо); особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку тощо або оплатили послуги з навчання, будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, тр

Перелік підстав для відмови в призначенні соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, визначений Законом №1768-III та Порядком №250, є вичерпним.

Отже, з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що УСЗН має право відмовити у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям виключно з підстав передбачених Законом №1768-III та Порядком №250, про що приймає вмотивоване рішення.

Наявність у позивача визначеного законом статусу та надання ним разом із заявою про призначення допомоги необхідних документів відповідачем не досліджувалось, рішення про відмову у призначенні допомоги малозабезпеченим сім`ям суду не надано, тому суд виходить з того, що таке рішення не приймалось.

Нормами чинного законодавства не передбачена така підстава відмови виплати допомоги малозабезпеченим сім`ям як відсутність за фактичним місцем проживання.

Оскільки відсутність довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи не може бути підставою для невиплати позивачу державної соціальної допомоги, скасування такої довідки не є підставою для відмови у продовженні таких виплат.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо не відновлення позивачу нарахування та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям підлягають задоволенню, а відновленням порушених прав позивача є зобов`язання відповідача відновити позивачу з 01.12.2021 року нарахування та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 з 01.12.2021 року нарахування та виплату адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням УСЗН про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 18.01.2022 року позивачу та його дітям призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 11.12.2021 по 31.01.2022, однак з 31.01.2022 вони зняті з оплати у зв`язку зі скасуванням дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неможливістю підтвердження фактичного місця проживання за адресою вказаною в заяві, з 01.02.2022 виплата грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг була припинена.

Призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам визначається Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок №505) чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

За приписами п.3 Порядку №505 грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Пунктом шостим Порядку №505 передбачені підстави, коли грошова допомога не призначається, а саме: будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

За приписами п.12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги; у разі смерті внутрішньо переміщеної особи.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що виплата грошової допомоги припинена у зв`язку зі скасуванням дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неможливістю підтвердження фактичного місця проживання за адресою вказаною в заяві.

Проте, вищенаведеною нормою на час звернення позивача із заявою щодо призначення грошової допомоги, встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у її призначенні.

Суд вкотре звертає увагу, що такої підстави, як скасування довідки внутрішньо переміщеної особи та не підтвердження фактичного місця проживання вказаним Порядком не передбачено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова позивачу у виплаті щомісячної адресної допомоги з підстав скасування довідки внутрішньо переміщеної особи та не підтвердження фактичного місця проживання, є протиправною, оскільки встановлення таких додаткових вимог як, зокрема, перевірка фактичного місцезнаходження внутрішньо-переміщеної особи при отриманні (поновленні) соціальних виплат є дискримінаційною та обмежує права останньої у реалізації її права на соціальне забезпечення.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, про визнання протиправними дії відповідача щодо припинення позивачу нарахування та виплати адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та зобов`язання відповідача відновити позивачу з 01.02.2022 року нарахування та виплату адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 12.08.2022 року щодо надання доказів сплати судового збору відповідно до заявлених вимог немайнового характеру у розмірі 992,40 грн., позивачем сплачено судовий збір у сумі 1736,70 грн., у зв`язку з чим сума переплати у розмірі 744,30 грн. може бути повернута судом за відповідною заявою позивача.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., з відповідача підлягає стягненню 793,92 грн.

Щодо строків розгляду справи.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Донецького окружного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дане рішення прийнято суддею за умови наявної можливості доступу судді до матеріалів адміністративної справи.

З огляду на викладене, рішення ухвалено 10 листопада 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.01.2022 року №5/35-01/03 про скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації відновити дію довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 від 10.06.2021 №3008-, ОСОБА_2 від 10.06.2021 №3008-, ОСОБА_3 від 10.06.2021 №3008- та внести інформацію щодо їх реєстрації як внутрішньо переміщених осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

4. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації щодо припинення нарахування і виплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги по народженню дитини ОСОБА_2 , допомоги як малозабезпеченій сім`ї та адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

5. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації поновити нарахування і виплату ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 з 01.02.2022 року, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 01.12.2021 року, адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01.02.2022 року.

6. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (місцезнаходження: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 14-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ), судовий збір у розмірі 793 (сімсот дев`яносто три) гривні 92 копійки.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко