Справа № 380/5105/22
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5105/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконною та протиправною вимоги Головного управління ДПС у Львівській області.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогою визнати вимогу ГУ ДПС у Львівській області №3391-52У видану 22.02.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 17387,49 гривень незаконною та протиправною.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Головним управлінням ДПС у Львівській області скеровано до державної виконавчої служби у Шевченківському районі м. Львова вимогу про сплату ЄСВ датовану 22.02.2021, про стягнення внеску в сумі 17387,49 гривень за №Ф-3391-52У відповідно до ст. Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальне страхування» на підставі даних інформаційної системи податкових органів.

29.11.2021 у виконавчій службі отримала копію вимоги та постанову про відкриття виконавчого провадження. Після отримання вимоги №Ф-3391-52У почала вести переписку з Головним управлінням ДПС у Львівській про, те що вимога №Ф-3391-52У є безпідставною, оскільки на той час у Львівському окружному адміністративному суді розглядався позов про визнання вимоги від 20.08.2021 №Ф-3391-52 про стягнення 31056,74 гривень, яка включала заборгованість за період з 19.10.2018 по 19.01.2021.

Зазначає, що у вимозі зазначено, що ОСОБА_1 є одночасно фізичною особою-підприємцем та суб`єктом, який здійснює незалежну професійну діяльність.

Наголошує, що заборгованість за період з 19.10.2018 по 31.12.2019 в сумі 11169,19 гривень погашена самостійно, а сума недоїмки в розмірі 17387,49 гривень, яка зазначена в вимозі №Ф-3391-52У від 22.02.2021, також включена у вимогу №Ф-3391-52 від 20.08.2021.

Зазначає, що відповідно до Закону України №533 внесені зміни до Закону України «Про збір і сплату ЄСВ» що стосується самозайнятих осіб з 01.01.2020 по 31.03.2020 та з 01.04.2020 по 30.04.2020 самозайняті особи звільняються від сплати податків за себе.

Крім того, відповідно до Закону України №2464 позивача має бути звільнено від сплати податку як пенсіонера.

З зазначених підстав просить визнати незаконною та протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ.

Ухвалою суду від 09 березня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, Законом передбачений обов`язок сплачувати єдиний внесок незалежно від отримання доходу у розмірі не меншому мінімального страхового внеску. Тобто, мінімальний розмір обов`язкового платежу прямо визначений Законом, і не залежить від подання чи не подання платником податків відповідної звітності, або здійснення нарахувань контролюючим органом. Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2019 - 4173,00 гривень. Відтак, щоквартальний платіж у 2018 складає 2457,18 гривень (3723,00*3*22%), а у 2019 - 2754,18 гривень (4173,00*3*22%).

Тому, нарахування позивача по єдиному внеску за 2018 р. становлять 2 щоквартальні платежі (несплачений залишок за третій квартал становить 489,77 гривень, за четвертий квартал - 2457,18 гривень), а у 2019 - 4 щоквартальні платежі.

У 2020 р. з врахуванням пільг, наданих платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з карантином та розміру мінімальної заробітної плати у 2020 заборгованість складається з:

1) щоквартального несплаченого платежу за 2020 (платіж за перший квартал) - 2078,12 гривень. Платіж за два місяці (22% від мінімальної з/п 4723,00 гривень = 3117,18 гривень (за три місяці). Відтак, за два місяці - 2078,12 гривень;

2) щоквартального несплаченого платежу за 2020 (платіж за другий квартал) - 1039,06 гривень. Платіж за один місяць (22% від мінімальної з/п 4723,00 гривень = 3117,18 гривень (за три місяці). Відтак, за один місяць - 1039,06 гривень;

3) щоквартального несплаченого платежу за 2020 (платіж за третій квартал) - 3178,12 гривень. Платіж у розмірі 3178,12 гривень за третій квартал становить 22% від мінімальної з/п (4723,00 гривень) = 1039,06 гривень за місяць х 2 місяці- за липень та серпень 2020 року + 1100,00 (за вересень);

4) щоквартального несплаченого платежу за 2020 (платіж за четвертий квартал) - 3300,00 гривень (1100,00 гривень х 3 місяці). Платіж у розмірі 3300,00 гривень за четвертий квартал становить 22% від мінімальної з/п (5000,00 грн.) = 1100,00 грн. х за три місяці.

Окрім вказаного, суму заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування становить пеня у розмірі 536,00 грн.

Вищевказане підтверджується розрахунком заборгованості із ІС «Податковий блок».

Станом на 31.01.2021 р. у позивача обліковувалася недоїмка у розмірі 26264,81 грн.

Тому, відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Головним управління ДПС у Львівській області правомірно виставлено спірну вимогу про сплату боргу.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 19 квітня 2022 року призначено розгляд справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 27 квітня 2022 року.

Ухвалою суду від 11 травня 2022 року застосовано заходи забезпечення позову у справі №380/5105/22. До набрання законної сили судовим рішенням у справі №380/5105/22 за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконною та протиправною вимогу Головного управління ДПС у Львівській області, зупинено стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3391-52У від 22.02.2021 Головного управління ДПС у Львівській області, яке здійснюється в межах виконавчого провадження ВП №67381285.

Ухвалою суду від 11 травня 2022 року провадження у справі № 380/5105/22 за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконною та протиправною вимоги Головного управління ДПС у Львівській області зупинено до набрання законної сили рішення у справі № 380/16687/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу.

Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року поновлено провадження у справі та ухвалено розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та,-

встановив:

06.04.1988 ОСОБА_1 одержала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №747 на підставі рішення атестаційної палати Львівської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області №2 від 06.04.1988.

Після звільнення з роботи у Львівському Відкритому акціонерному товаристві «Укрексімбанк» 01.09.2000 подала заяву та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю про взяття на податковий облік у ДПІ Шевченківського району м. Львова.

На підставі довідки №17-1/652 ОСОБА_1 взято на облік від 01.09.2000 №466 у ДПІ у Шевченківському районі м. Львова. У цей час взяття на облік здійснювалось на підставі Закону України «Про державну реєстрацію фізичних осіб-платників податку».

22.09.2005 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим Управлінням пенсійного фонду у Шевченківському районі м. Львова.

Зазначені вище обставини встановлені у рішенні Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/16687/21 від 15.02.2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2022 року.

Більш того, рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/16687/21 від 15.02.2022 року визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2021 року №Ф-3391-52, яка включає заборгованість вимоги №Ф-3391-52У від 22.02.2021, яка оскаржується в даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, судом встановлено що Головним управлінням ДПС у Львівській області 22.02.2021 складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3391-52У, відповідно до якої станом на 31.01.2021 наявна заборгованість з єдиного внеску в загальній сумі 17387,49 гривень, з яких: - недоїмка 14889,85 гривень; - штрафи 1961,04 гривень; - пеня 536,60 гривень.

На підставі вимоги Головного управління ДПС у Львівській області від 22.02.2021 №Ф-3391-52У про стягнення заборгованість з єдиного внеску в загальній сумі 17387,49 гривень, відкрито виконавче провадження №67381285.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про доходи №7733 8476 5672 1752, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Личаківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України і отримує пенсію за віком.

Згідно ідентифікаційних даних Головного управління ДПС у Львівській області, ОСОБА_1 з 01.09.2000 перебувала на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю адвокатська діяльність. 17.02.2021 подала заяву про зняття ознаки незалежної професійної діяльності.

Факт подання заяви 17.02.2021 про припинення права на заняття адвокатською діяльністю згідно п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підтверджується рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 року у справі № 380/16687/21.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваною вимогою, вважаючи її протиправною та незаконною звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Виключно законами України встановлюються, зокрема, податки і збори (п.1. ч. 2 ст. 92 Конституції України).

Так, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

По суті це зведений внесок за різними видами страхування.

Метою запровадження ЄСВ є необхідність консолідації діяльності фондів в частині розподілу внесків на соціальне та пенсійне страхування.

Цей платіж замінив собою чотири окремих нарахування, які нараховували та утримували на фонд оплати праці працюючих, а саме до Пенсійного фонду, до фондів страхування на випадок безробіття, до фонду із тимчасової втрати працездатності, до фонду від нещасних випадків на виробництві.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 4, 5, 5-1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками ЄСВ є, зокрема, фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

У частині четвертій статті 4 Закону визначено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із частиною п`ятою статті 4 цього ж Закону, особи, зазначені у пункті 5 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за умови взяття їх на облік фізичних осіб - підприємців та провадження ними одного виду діяльності одночасно як осіб, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті.

Отже, на підставі системного аналізу норм Законів України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», беручи до уваги сталу практику Верховного Суду України (зокрема, справи №№ 21-90а15, 21-59а14, 21-56а15, 822/4655/14), а також правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у справах №№ 1640/2837/18, 805/2195/17-а, суд зазначає, що обов`язковою умовою, встановленою ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для звільнення ФОП від сплати ЄСВ, є отримання такою особою пенсії за віком або по інвалідності або соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю.

Крім того, як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 23.06.2009 № 15-рп/2009 в аспекті положень ч. 1 ст. 67, п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України загальновизнаними елементами правового механізму регулювання податків і зборів (обов`язкових платежів) є суб`єкт або платник податку, об`єкт оподаткування, одиниця оподаткування, джерело сплати податку, податкова ставка, податковий період, строки та порядок сплати податку, податкова квота, податкові пільги, що застосовно і до Закону про ЄСВ з урахуванням особливостей цього обов`язкового платежу.

У загальноприйнятому розумінні пільга - це надання переваги, часткове або повне звільнення від виконання встановлених правилом обов`язків або полегшення умов виконання їх, або звільнення (повне або часткове) від податків/борів (обов`язкових платежів) згідно з чинним законодавством.

Пільга проявляється в зміні об`єкта, зменшенні бази чи зниженні ставки, її використання зменшує суму зобов`язання платника і, зрештою, визначає остаточний її розмір.

Підстави для одержання податкових пільг - це визначені законодавством про податки та збори (обов`язкові платежі) особливості правового статусу суб`єкта, його діяльності (предмета податку/збору) чи податкового режиму території, на якій він здійснює свою діяльність, що надають йому право скористатися пільгою.

Таким чином, звільнення від обов`язку нарахування та сплати ЄСВ, тобто пільги по нарахуванню/сплаті ЄСВ встановлюється виключно Законом про ЄСВ.

Законом про ЄСВ визначено кілька випадків звільнення від такого обов`язку, зокрема:

- пенсіонерів, осіб з інвалідністю - відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону про ЄСВ, а саме: соби, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

- фізичних осіб - підприємців, якщо вони є роботодавцями - відповідно до пункту 9-2 розділу VIII Закону про ЄСВ, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- відповідно до п. 9-4. розділу VIII Закону про ЄСВ - щодо платників ЄСВ, визначених ст. 4 Закону про ЄСВ, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція;

- відповідно до п. 9-8. розділу VIII Закону про ЄСВ, а саме: платники ЄСВ, визначені статтею 4 цього Закону, якщо вони не є роботодавцями, звільняються від виконання обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 цього Закону, на весь період їх незаконного позбавлення волі на території проведення АТО.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , здійснювала незалежну професійну діяльність як адвокат та водночас була і є пенсіонером за віком і отримує пенсію за віком з 23.09.2005.

Право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 припинила згідно п.1 ч.1 ст.32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 17.02.2021 на підставі заяви.

Таким чином, ОСОБА_1 , як особа яка провадила незалежну професійну діяльність, а саме адвокатську діяльність та отримувала дохід від цієї діяльності, звільняється від сплати за себе єдиного внеску, оскільки отримує пенсію за віком.

Враховуючи викладене, позивач, має право на пільги, встановлені ч. 4 ст. 4 Закону № 2464.

Отже, вимога Головного управління ДПС у Львівській області №Ф-3391-52У від 22.01.2021 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є неправомірною, оскільки позивач звільнений від обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок.

Неврахування відповідачем всіх обставин статусу позивача як пенсіонера за віком, призвело до невірного обчислення податковим органом суми єдиного внеску виставленою вимогою, відтак, оскаржувана вимога № Ф-3391-52У від 22.02.2021 підлягає скасуванню в повному обсязі.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

З огляду на вищевикладене та приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану податкову вимогу №Ф-3391-52У від 22.01.2021, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконною та протиправною вимогу Головного управління ДПС у Львівській області підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною та скасуванням вимоги Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 22 лютого 2021 № Ф-3391-52У.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 22 лютого 2021 № Ф-3391-52У.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні, 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11.11.2022.

Суддя Коморний О.І.