Справа № 205/6516/22
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

31.10.2022 Єдиний унікальний номер 205/6516/22
Номер провадження 2а/205/82/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративного стягнення, закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з вищеназваним адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5941798 від 26.09.2022 року, винесену інспектором 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Антоненко Русланом Віталійовичем, відповідно до якої на нього, Позивача, було накладено штраф у розмірі 850 грн. 00 коп., за порушення п.30.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказана постанова є необґрунтованою, при розгляді справи відносно нього суб`єктом владних повноважень не були доведені та з`ясовані певні обставини справи, зокрема те, що транспортний засіб ГАЗ 330202-414, номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00791-01652-21 від 31.08.2021 року є спеціальним малотоннажним ТЗ, переобладнаним з бортового на евакуатор, встановлення тенту ніяким чином не свідчить про переобладнання транспортного засобу евакуатор, яке необхідно реєструвати в органах МВС, не змінює тип або марку (модель) ТЗ, його призначення чи параметри його конструкції, за таких обставин склад адміністративного правопорушення не сформований.

У зв`язку з чим вважає, що така постанова підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі відносно позивача - закриттю, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Представником відповідача Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надано відзив на позов, в якому він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилаються на те, що факт вчинення правопорушення позивачем є наявним та підтверджується наданими відповідачем доказами, а притягнення Позивача до адміністративної відповідальності відбулось із дотриманням вимог чинного законодавства України.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути адміністративну справу без його участі за наявними у матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У такій письмовій заяві представник відповідача зазначає про невизнання позовних вимог та у задоволені позову просить відмовити.

Будь-яких інших заяв із процесуальних питань до суду не надходило.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

За вищевказаних обставин та вимог процесуального законодавства суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

ІV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 26.09.2022 року інспектором 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Антоненко Русланом Віталійовичем, було винесено постанову серії ЕАР № 5941798, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. У вказаній Постанові зазначено, що 26.09.2022 року о 09 год. 33 хв. у м. Дніпро по вул. Берегова, 208, позивач ОСОБА_1 , керував авто ГАЗ 330202-414, номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстровано, як спеціалізований ТЗ евакуатор, але на нього було додатково встановлено борт та тент, чим порушив вимоги п. 30.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.6 ст.121 КУпАП.

Судом також встановлено, що в даному випадку між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу правомірності притягнення Позивача, як водія транспортного засобу, до адміністративної відповідальності, та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.121 КУпАП.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В даному випадку спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена з підстав наявності у Відповідача переконання про порушення Позивачем вимог п. 30.1 Правил дорожнього руху, зокрема те, що позивачем здійснено переобладнання спеціалізованого ТЗ у вигляді евакуатору шляхом встановлення борту та тенту.

Суд вказує, що згідно ч. 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 року № 3353-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини 6 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

У відповідності до п.31.3 а ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Пунктом 32.2 б ПДР України визначено, що з надання сервісних послуг МВС переобладнання транспортних засобів узгоджуються з територіальними органами.

Пункт 5.2 ДСТУ 3649:2010 Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання визначає, що не дозволено вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Згідно із статтею 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року №607 (далі - Порядок), цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що переобладнання транспортного засобу проводиться суб`єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, або власником такого засобу в індивідуальному порядку.

Згідно з пунктом 5 Порядку, для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу (далі - заява про погодження), в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання.

Пунктом 6 Порядку визначено, що спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до пункту 7 Порядку, за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.

З наведеного вбачається, що переобладнанням транспортних засобів, серед іншого, також є установка додаткового устаткування та обладнання не передбаченого нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги.

Не дозволяється без погодження з уповноваженою на це Кабінетом Міністрів України організацією переобладнання транспортних засобів, а також застосування додаткового обладнання, експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Обов`язок власників транспортних засобів та осіб, які використовують їх на законних підставах, зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів, передбачений ч. 10 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» .

Пунктом 30.1 розділу 30 Правил встановлено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04.

У відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положення ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку з боку відповідача суду надано докази у вигляді фотознімків вказаного ТЗ на момент винесення спірної постанови на яких чітко вбачається встановлені на такому автомобілі борти та тент, що вочевидь є додатковим обладнанням, яке впливає на зміну повної маси такого ТЗ та її розподілу по осях останнього.

У свою чергу, сторона позивача у тексті адміністративного позову визнає, що на вказаному ТЗ було встановлено тент, і саме з цим тентом такий ТЗ проходив реєстрацію в органах МВС.

Таким чином, обома сторонами визнається наявність означеного додаткового обладнання на автомобілі ГАЗ 330202-414, номерний знак НОМЕР_1 в момент складання спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00791-01652-21 від 31.08.2021 р. вказаний автомобіль було переобладнано з бортового на евакуатор, встановлено ГБО.

Тобто, станом на день винесення спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення (26.09.2022 року) вказаний ТЗ мав експлуатуватись виключно як евакуатор, тобто транспортний засіб, призначений для завантаження / розвантаження і евакуації різних транспортних засобів при технічній несправності, аваріях, порушеннях правил, а також для перевезення різних спеціальних і гусеничних транспортних засобів.

Разом із цим, зі змісту наведених доказів чітко вбачається, що ТЗ ГАЗ 330202-414, номерний знак НОМЕР_1 на день винесення спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення (26.09.2022 року) експлуатувався саме як вантажний автомобіль, оскільки має тент та борти, а не як евакуатор, хоча згідно вказаного протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00791-01652-21 від 31.08.2021 р. останній не повинен мати означеного додаткового устаткування.

Доказів того, що наявні на фотофіксації порушення переобладнання у вигляді тенту та борту на вказаному автомобілі були зареєстровані в органах МВС матеріали справи не містять.

У зв`язку із чим, суд доходить висновку про доведеність з боку суб`єкту владних повноважень скоєного позивачем адміністративного проступку у вигляді експлуатації ГАЗ 330202-414, номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстровано, як спеціалізований ТЗ евакуатор, без реєстрації переобладнання у вигляді встановленого додатково борту та тенту.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вказана спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення була ухвалена відповідачем з урахуванням принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: вона (постанова) прийнята обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Приймаючи до уваги наведене, суд не встановлює наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому доходить висновку, що в задоволені позовних вимог необхідно відмовити у їх повному обсязі.

Відповідно до змісту ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно до приписів ст. 293 КУпАП в разі оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності орган (посадова особа) при перевірці законності та обґрунтованості винесеної постанови може прийняти рішення про залишення постанови без змін.

VІ. Розподіл судових витрат.

Позивачем при зверненні до суду за адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. У зв`язку із відмовою в задоволені позову суд покладає судові витрати на позивача по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», ч. 121, 139, 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративного стягнення, закриття провадження по справі - відмовити в повному обсязі.

2. Постанову серії ЕАР № 5941798 від 26.09.2022 року, винесену інспектором 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Антоненком Русланом Віталійовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп., за порушення п.30.1) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. В. Мовчан