Справа № 640/2565/22
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року м. Київ № 640/2565/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у м. Києві
прозобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011), у якому позивач просить суд зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві в порядку та спосіб визначений діючим законодавством вчинити дії щодо обліку податкового зобов`язання (недоїмки) із сплати земельного податку в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 з урахуванням скасування податкового повідомлення-рішення про сплату земельного податку №2 від 13 травня 2016 року Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року (справа №826/10879/16).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що отримав податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу, а в 2016 році податкове повідомлення-рішення про сплату земельного податку №2 від 13.05.2016 було скасоване судом. Позивач вказує, що подав скаргу до Державної податкової служби України на податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу та просив їх скасувати, проте рішенням про результати розгляду скарги, скарга залишена без задоволення. На думку позивача, бездіяльність відповідача є протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Представник відповідача не скористався правом на подачу відзиву.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 07.09.2021 отримав податкову вимогу від 18.08.2021 №0-2651 та рішення про опис майна в податкову заставу від 18.08.2021 №0-2651.

В 2016 році податкове повідомлення-рішення про сплату земельного податку №2 від 13.05.2016, скасоване постановою Київським апеляційним адміністративним судом від 20.12.2016 №826/10879/16.

11.09.2021 ОСОБА_1 подав скаргу до Державної податкової служби України на податкову вимогу та рішення про опис майна в податкову заставу, в якій просив їх скасувати, оскільки облік податкового боргу за скасованим податковим-повідомленням рішенням є протиправним.

Державна податкова служба України рішенням про результати розгляду скарги від 14.12.2021 відмовила в задоволенні скарги.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 191.1.10 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України, до функцій контролюючого органу зокрема входить забезпечення ведення обліку податків, зборів, платежів.

Пунктом 63.11 статті 63 Податкового кодексу України встановлено, контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб та Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, реєстрі платників податку на додану вартість, реєстрі неприбуткових організацій та інших реєстрах, що формуються та ведуться контролюючими органами згідно з цим Кодексом, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Оперативний облік надходжень за податками та зборами від платників податків здійснюється контролюючим органом у відповідності до чинного Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.02021 №5 (що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 за №321/35943).

Зокрема, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Відповідно до пункту 2 Порядку №5 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 розділу II Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Відповідно до п. 2 ч. 1 розділу II Порядку №5 ІКП відкривається за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, самозайнятих осіб) (основне місце обліку).

Відповідно до п. 1 ч. 1 розділу III Порядку №5 Оперативний облік надходжень забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів:

за податками, зборами та платежами на підставі документів, визначених Порядком взаємодії органів Державної казначейської служби України та органів Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2016 року № 621, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 серпня 2016 року за № 1115/29245;

за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року № 54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 березня 2016 року за № 330/28460.

Відповідно до п. 2 ч. 1 розділу VI Порядку №5, первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу (заборгованості зі сплати платежів до бюджетів) та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені/суми єдиного внеску за результатами судового оскарження), яке набрало законної сили.

Аналіз вказаного свідчить, що ІКП це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету.

Суд ознайомившись з рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 14.12.2021 встановив наступне.

Відповідно до даних інформаційно-телекомунікаційної системи органів ДПС, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві, як платник земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку під нежитловим приміщенням, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,00824 гектара.

Враховуючи зазначене, відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення від 04.04.2018 №38789-1305-2651 за платежем земельний податок за 2018 рік у розмірі 4185,26 грн.

За інформаційними даними ІТС «Податковий блок» за позивачем обліковується податковий борг із земельного податку з фізичних осіб у сумі 8370,52 грн.

В ході розгляду скарги встановлено дублювання нарахованої суми грошового зобов`язання із земельного податку за 2018 рік та проведено коригування в інтегрованій картці платника зазначену у податковій вимозі від 18.08.2021 суму грошового зобов`язання у розмірі 4185,26 грн.

Також в рішенні Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 14.12.2021 зазначено, що податкове повідомлення-рішення від 04.04.2018 №38789-1305-2651 було направлено на адресу позивача та вручено 04.06.2018.

Так, вказаним рішенням залишено без змін податкову вимогу та рішення про опис майна в податкову заставу, оскільки податковий борг з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 4185,26 грн. залишається не погашеним.

Матеріали справи не містять доказів оскарження та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.04.2018 №38789-1305-2651.

Натомість, позивачем не надано доказів того, що заборгованість у розмірі 4185,26 грн., яка обліковується у ІКП, виникла в наслідок не виконання відповідачем судового рішення у справі №826/10879/16, а відтак відсутні підстави вважати протиправною бездіяльність відповідача щодо коригувань податкового зобов`язання зі сплати земельного податку в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 з урахуванням скасування податкового повідомлення-рішення про сплату земельного податку №2 від 13.05.2016, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 (справа №826/10879/16).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа