Справа № 500/3255/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3255/22

14 листопада 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 27.07.2022 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за заявою від 20.07.2022;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 20.07.2022;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області включити до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1992 по 30.06.1993 у Самбірському СПТУ №2 Львівського обласного управління народної освіти.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 20.07.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 27.07.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії підстав відсутності необхідного пільгового стажу, до якого не зараховано період роботи з 18.09.2006 по даний час, оскільки посада молодшої медичної сестри гемма-терапевтичної установи радіологічного відділення постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 не передбачена. Проте, до розділу XIX Списку № 1, затвердженого вказаною постановою, включено посади молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодших спеціалістів з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок). Окрім того, зазначене робоче місце атестовано за умовами праці та підтверджено висновками на відповідність вимогам Списку №1. Одночасно відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу період навчання позивача з 01.09.1992 по 30.06.1993 у Самбірському СПТУ №2 Львівського обласного управління народної освіти, що підтверджується також довідкою №55 від 09.09.2022, виданою Державним професійним (професійно-технічним) закладом освіти "Симбірський професійний ліцей", який є правонаступником вказаного навчального закладу.

Беручи до уваги те, що станом дату звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягла встановленого п."а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ), в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі Закон № 213-VІІІ), пенсійного віку (45 років), має необхідний загальний (15 років) та пільговий (шкідливий) стаж роботи на посаді, віднесеної до Списку №1 (7 років 6 місяців), вважає, що є всі законні підстави для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

За таких обстави, позивач вважає відмову в призначені пенсії та зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1992 по 30.06.1993 протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 26.09.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що страховий стаж позивача становить 22 роки 0 місяців 6 днів, пільговий стаж відсутній. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи згідно уточнюючої довідки №73 від 28.06.2022 з 18.09.2006 по даний час, оскільки посада молодшої медичної гамма-терапевтичної установи радіологічного відділення постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 не передбачена. Також не зараховано період навчання з 01.09.1992 по 30.06.1993, оскільки частина диплому не заповнена російською мовою. Зауважує, що позивач буде мати право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) з 12.11.2039. Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення при відмові у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1058- IV.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області 04.10.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.07.2022 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1. Вік позивача на момент звернення за призначенням пенсії 47 років. За принципом екстериторіальності, заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Згідно з поданими документами, страховий стаж заявниці склав 22 роки 0 місяців 6 днів, пільговий стаж 0 років 0 місяців 0 днів. До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період роботи з 18.06.2006 по 28.06.2022 час згідно уточнюючої довідки №73 від 28.06.2022, оскільки посада молодшої медичної сестри гамма-терапевтичної установи радіологічного відділення постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 не передбачена. Також не зараховано період навчання з 01.09.1992 по 30.06.1993, оскільки частина диплома не заповнена російською мовою. Виходячи з наведеного вище, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 27.07.2022 про відмову у призначенні пенсії є правомірним та обґрунтованим, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, а також із недосягненням заявницею віку 50 років, що визначений п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV. Водночас Законом №1058-IV передбачено його пріоритет над іншими Законами України та іншими нормативно-правовими актами у сфері пенсійного страхування, а також визначено сферу, у якій Закон №1788-ХІІ продовжує діяти одночасно з цим Законом. Висновки Конституційного Суду України у рішенні від 23.01.2020 № 1-р/2020 стосувались змін, внесених Законом №213-VII до Закону №1788-ХІІ. Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області у спірних правовідносинах діяло послідовно, своєчасно, прозоро і, виходячи з наданих йому законом повноважень, не могло змінити ситуацію на користь позивачки. Вважає за неможливе задоволення позовних вимог у цій справі на підставі норм Закону №1058-IV.

У відповіді на відзив, поданої 03.10.2022 до суду, позивач відзначила, що працює на посаді молодшої медичної сестри гамма-терапевтичної установки радіологічного відділу в сфері іонізації, що підтверджується записами у його трудовій книжці та довідкою №73 від 28.06.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. За результатами державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці посада молодшої медичної сестри гамма-терапевтичної установки радіологічного відділу в сфері іонізації відповідає роботі із шкідливими умовами праці у відповідності до Списку №1, розділ XIX, код професії 5132. Таким чином, твердження відповідача про те, що посада ОСОБА_1 не передбачена постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 та у неї відсутній пільговий стаж, не ґрунтується на законі. При вирішенні цієї типової справи слід врахувати висновки Верховного Суду, наведені у рішенні від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20, що у даному випадку за обставин, коли є діючими одночасно дві правових норми, які містять різні правила призначення пенсії за Списком №1 щодо параметру вікового цензу, найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз мас бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років, відтак до спірних правовідносин підлягає застосуванню п."а" ч.1 ст.13 Закону № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-12), протягом трудової діяльності перебувала на різних посадах, зокрема з 18.09.2006 по даний час на посаді молодшої медичної сестри гамматерапевтичної установи радіологічного відділення в сфері іонізації в Тернопільському обласному комунальному клінічному онкологічному диспансері, що підтверджується відомостями її трудової книжки від 02.10.1993 (а.с.18-19).

20.07.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 27.07.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, а також із недосягненням заявницею віку 50 років, що визначений п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV. Страховий стаж позивача становить 22 роки 0 місяців 6 днів, пільговий стаж 0 років 0 місяців 0 днів. За доданими документами до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період роботи з 18.06.2006 по 28.06.2022 час згідно уточнюючої довідки №73 від 28.06.2022, оскільки посада молодшої медичної сестри гамма-терапевтичної установи радіологічного відділення постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 не передбачена. Також до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1992 по 30.06.1993, оскільки частина диплома не заповнена російською мовою (а.с.15-16).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.07.2022 № 1900-0214-9/20240 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії згідно поданої заяви від 20.07.2022 (а.с.14).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приписами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить п.1 ч.2 ст.114 такого змісту:

"На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах".

За приписами ст.12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з п."а" ст.13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений п."а" ст.13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах і загальний страховий (трудовий) стаж, необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідно до п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (далі Рішення № 1-р/2020 ) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, п."б" - "г" ст.54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з п.3 резолютивної частини зазначеного Рішення № 1-р/2020 застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, п."б" - "г" ст.54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема:

працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п.2 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінкам після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 сформовано правовий висновок, згідно із яким оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. п.56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Також у цій постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що в її постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п.56) вона сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Відтак відмова ОСОБА_1 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 47 років, в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею пенсійного віку 50 років, визначеного п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Вирішуючи спір, суд враховує правові висновки, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, які відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд відхиляє доводи Пенсійного органу про те, що відповідно до ст.5 Закону № 1058-IV дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.

Відмовляючи позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у рішенні №73 від 27.07.2022 також послалось на відсутність у позивача пільгового стажу.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), у відповідності п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Отже, аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах незалежно від віку є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016, яка набрала чинності з 03.08.2016, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зокрема, до розділу XIX Списку № 1 включено посади молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодших спеціалістів з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 протягом трудової діяльності перебувала на різних посадах, зокрема з 18.09.2006 по даний час на посаді молодшої медичної сестри гамматерапевтичної установи радіологічного відділення в сфері іонізації в Тернопільському обласному комунальному клінічному онкологічному диспансері, що підтверджується відомостями її трудової книжки від 02.10.1993 (а.с.18-19) та довідкою комунального некомерційного підприємства "Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер" Тернопільської обласної ради №74 від 28.06.2022 (а.с.21).

Як зазначено у довідках від 28.06.2022 № 75/1, № 75/2, № 75/3 назву Тернопільського обласного комунального клінічного онкологічного диспансеру змінено на комунальна установа Тернопільської обласної ради "Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер"; назву комунальна установа Тернопільської обласної ради "Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер" змінено на Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер; назву Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер змінено на комунальне некомерційне підприємство "Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер" Тернопільської обласної ради (а.с.22-23).

З довідки комунального некомерційного підприємства "Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер" Тернопільської обласної ради від 28.06.2022 №73 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вбачається, що ОСОБА_1 з 18.09.2006 по даний час працює на посаді молодшої медичної сестри гамма-терапевтичної установи радіологічного відділення в сфері іонізації, що передбачена Списком №1 розділ XIX код професії 5132 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 за період з 18.09.2006 по 28.06.2022, стаж становить 15 років 9 місяців 10 днів (а.с.20).

Атестація робочих місць професій і посад, в тому числі, молодшої медичної сестри гамма-терапевтичної установки радіологічного відділу, проведена та підтверджена: висновком Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації щодо проведеної атестації робочих місць за умовами праці від 27.05.2020 за №05-03/01/089 та наказом по підприємству від 18.03.2020 № 46 з додатками (а.с.24-28); висновком державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестацій робочих місць за умовами праці від 12.05.2015 № 03-01/01/133, та наказом по підприємству від 09.04.2015 № 77 з додатками (а.с.29-35); висновком державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці від 16.04.2010 № 01-02/186 та наказом по підприємству від 14.04.2010 №64 з додатками (а.с.36-43); висновком державної експертизи умов праці щодо якості проведеної атестації робочий місць за умовами праці від 16.11.2005 № 05-02/697 та наказом по установі від 31.05.2005 № 100 з додатками (а.с.44-49).

Таким чином, на підприємстві, де працювала ОСОБА_1 , було проведено атестацію робочих місць за умовами праці, за результатами яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за посадою молодшої медичної сестри гамма-терапевтичної установи радіологічного відділення, що міститься у Списку №1, яку вона займала в період з 18.09.2006 по 28.06.2022, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, висновками щодо якості проведеної атестацій робочих місць за умовами праці та наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці.

Вказані обставини свідчать про помилковість посилань відповідача на те, що посада молодшої медичної сестри гамматерапевтичної установи радіологічного відділення не передбачена постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016, та про достатність поданих позивачем документів для встановлення факту роботи на посаді, що міститься у Списку №1, в період з 18.09.2006 по 28.06.2022, а тому вказаний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 .

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 27.07.2022 про відмову у призначенні позивачу пенсії критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи наявність у ОСОБА_1 відповідного віку (понад 45 років), наявність достатнього страхового стажу (понад 15 років) та пільгового стажу (понад 7 років 6 місяців), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ст.13 Закону № 1788-XII, в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII, з дня звернення за пенсією згідно з ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV 20.07.2022, про що просить позивач у позові.

Водночас, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач у рішенні №73 від 27.07.2022 також послався на те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1992 по 30.06.1993, оскільки частина диплома не заповнена російською мовою (а.с.56).

Суд наголошує, що частина диплома заповнена українською мовою, а не дотримання усіх вимог при заповненні документа не можуть обмежувати права позивача.

Відповідачем не враховано, що не усі недоліки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах (навчанні), а не правильність записів.

Також, не заповнена російською мовою частина диплому відповідальною особою навчального закладу не залежало від волі та дій позивача, більше того не є визначальним при обрахунку пільгового стажу і є свідченням надмірного формалізму відповідача.

При цьому, період навчання позивача з 01.09.1992 по 30.06.1993 у Самбірському СПТУ №2 Львівського обласного управління народної освіти, підтверджується також довідкою №55 від 09.09.2022, виданою Державним професійним (професійно-технічним) закладом освіти "Симбірський професійний ліцей" (а.с.58).

Таким чином, суд приходить до переконання, що період навчання позивача з 01.09.1992 по 30.06.1993 у Самбірському СПТУ №2 Львівського обласного управління народної освіти підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно квитанції №20 від 08.08.2022 (а.с.9).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 27.07.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період з 01.09.1992 по 30.06.1993, до пільгового стажу за Списком №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016, з 18.09.2006 по 28.06.2022 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з 20.07.2022.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м.Тернопіль, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, Вінницька область, 21101, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.