Справа № 420/13735/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 29 вересня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 22.09.2022 № 2062/03-16 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 05.12.2021.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, яка неодноразово зазнавала реорганізаційних змін, та 30 вересня 2019 року його було звільнено з державної установи «Херсонська виправна колонія (№ 61)» у зв`язку з скороченням штатів. Вiдповiдно до наказу державної установи «Херсонська виправна колонія (№ 61) від 05 вересня 2019 року № 66/ос «Щодо звільнення» його вислуга років станом на дату звільнення складала: в календарному обчисленні 16 років 07 місяців 22 дня; в пільговому обчисленні 30 років 00 місяців 01 день. 22 вересня 2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області за № 2062/03-16 було винесено рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років вiдповiдно до п. «а» ст. 12 Закону №2262, у зв`язку із відсутністю необхідної календарної вислуги років на момент звільнення зі служби. З такою відмовою відповідача у призначені пенсії позивач не погоджується та вважаю її незаконною. ОСОБА_1 наголошує, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним вiд визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Є необґрунтованим висновок пенсійного органу про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм права, що регулюють спірні правовідносини. Передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги i не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. Таким чином, вислуга років позивача, з урахуванням часу служби, що підлягає зарахуванню на пільгових умовах становить більше 25 років, а тому він має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII. Рішення відповідача щодо відмови у призначені позивачу пенсії за пільговою вислугою років не сприяє дотриманню суб`єктом владних повноважень принципу «належного урядування» та порушує принципи «правової визначеності та правового очікування», що є неприпустимим.

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18.03.2022 №11/0/9-22, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, територіальна підсудність справ Херсонського окружного адміністративного суду визначена Одеському окружному адміністративному суду.

Ухвалою судді від 03.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання до Одеського окружного адміністративного суду доказів сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Ухвалою судді від 14.10.2022 відкрито провадження у адміністративній справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

28 жовтня 2022 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (вх.№ЕС/4984/22) в яких заявник наголошує про вмотивованість спірного рішення від 22.09.2022 та про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки у поданні на призначення пенсії, визначено вислугу років на момент звільнення, для призначення пенсії 16р. 07м. 24дн., а відповідно до статті 12 Закону №2262 календарна вислуга років для осіб, які звільнені зі служби в період з 01.10.2018 по 30.09.2019 повинна становити 24 календарних роки і більше. З аналізу вище наведеного вбачається, що відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 . Звертає увагу суду на те, що саме силова структура чітко визначила вислугу років для призначення пенсії 16р. 07м. 24дн. Також, позивача відповідно до наказу №61 державної установи «Херсонська виправна колонія №61» було звільнено зі служби 30.09.2019. Лише 18.02.2022, ОСОБА_1 було подано заяву про призначення пенсії та сформовано пакет документів які подано для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області. Тож відсутні підстави для задоволення вимоги щодо призначення пенсії з 05.12.2021. Відповідно до сформованої Верховним Судом практики, право на соціальний захист може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність.

02 листопада 2022 року до суду надійшов відзив (вх.№ЕП/32218/22) Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на позовну заяву ОСОБА_1 з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки для отримання права на призначення пенсій за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років. В той же час, вислуга років позивача 16 років 7 місяців 24 дні не достатня для призначення пенсії згідно з п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІ.

Ухвалою суду від 08.11.2022 року була повернута без розгляду відповідь на відзив представника ОСОБА_1 адвоката Компанієць А.В., що надійшла до суду 07.11.2022 (вх.№ЕП/32863/22) по справі № 420/13735/22.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на неї, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з обставин справи та наявних у справі матеріалів, наказом державної установи «Херсонська виправна колонія (№61)» від 05.09.2019 №66/ОС ОСОБА_1 звільнений з Державної кримінально-виконавчої служби України на підставі п.4 ст. 77 (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.22).

Вислуга років станом на 30 вересня 2019 року:

- у календарному обчисленні - 16 років 07 місяців 22 дня;

- для виплати вихідної допомоги 16 років, 07 місяців 22 дня;

- у пільговому обчисленні 30 років 00 місяців 01 день.

Відомості про оскарження вказаного наказу чи внесення до нього змін у суду відсутні. Сторонами не спростовується факт того, що календарна вислуга позивача становить 16 років 07 місяців 22 дня.

05 грудня 2021 року позивач звернувся до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (Департамент) з заявою щодо підготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області документів для призначення йому пенсії відповідно до Закону № 2262, у тому числі подання, та з урахуванням пільгової вислуги років (а.с.29).

Також, заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 05 грудня 2021 року позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (а.с.17).

Отже, наголошення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про те, що лише 18.02.2022 позивач звернувся до пенсійного органу з заяву про призначення пенсії є помилковими. В цей день, 18.02.2022, Департамент з питань виконання кримінальних покарань направив до Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області весь зібраний пакет документів необхідний для призначення позивачу пенсії у тому числі Подання про призначення пенсії в якому, серед іншого, Департамент зазначив, що вислуга років станом на 30 вересня 2019 року для призначення пенсії складає у пільговому обчисленні 30 років 00 місяців 01 день.

22 вересня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, розглянувши заяву та пакет документів ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», винесло Рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262 у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років на момент звільнення зі служби (а.с.11).

В спірному рішенні відповідач послався на положення пункту «а» статті 12 Закону №2262: пенсія за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), призначається незалежно від віку, якщо вони звiльненi зi служби з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Не погоджуючись з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із положеннями статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон № 661-IV) до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Статтею 25 Закону № 661-IV визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснюється у порядку та у розмірах, встановлених Законом № 2262-ХІІ.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 pоку № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII).

Вiдповiдно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262).

Загальні умови i порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах поліції, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII).

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ визначено право осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчоп служби України, звільнених з військової служби, на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, в тому числі права на отримання довічної пенсії за вислугу років.

Підпунктом 9 пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;.

Отже, положеннями ст. 12 Закону №2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.

Також, положення статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Такий порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 (далі Порядок № 393), підпунктом «а» п.3 якої визначено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в закладах охорони здоров`я, призначених для тримання і лікування інфекційних хворих засуджених та надання психіатричної допомоги, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції.

Згідно з п.1 Порядку № 393, установити, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Закон № 2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З урахуванням викладеного суд вважає, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 25.05.2022 у справі № 480/4643/20, від 28.09.2022 у справі № 813/1263/18, що є обов`язковими для суду в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Особам, які проходили військову службу в підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України, вислуга років, що дає право для призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону № 2262-XII обчислюється на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця (Постанова КАС ВС від 21.10.2021 у справі № 620/940/19).

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а.

У справі, що розглядається, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 3 постанови №393, що не оспорюється позивачем.

Згідно витягу з наказу від 05.09.2019 №66/ОС про звільнення позивача, вислуга років у пільговому обчислені на час звільнення складала 30 років 00 місяців 01 день

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивач набув право на отримання пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки вислуга років позивача у пільговому обчисленні стажу його роботи на день звільнення становить 30 років 00 місяців 01 день, а відповідно й про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у попередніх постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону N 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18, у постанові по справі №480/4241/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить. Окрім цього, у вищезазначеній постанові судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: "В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України» Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Під час вирішення тотожніх спорів суди повинні враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду. З огляду на те, що врахуванню у межах вирішення даної справи підлягає саме висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №813/1263/18, суд вважає, що ОСОБА_1 набув право на отримання пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України" (заява №21722/11), «C.G. та інші проти Болгарії» (заява №1365/07)».

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах від 11 квітня 2013 року «Вєренцов проти України» (заява №20372/11), від 15 листопада 1996 року «Кантоні проти Франції» (заява №17862/91).

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірність вчинених дій та прийнятого рішення, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.

Наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права, тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення.

За змістом статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В пункті 83 постанови від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

В той же час, суд вважає, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв невмотивоване рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії.

Суд вважає за необхідне захистити права позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 22.09.2022 № 2062/03-16.

Щодо похідної позовної вимоги позивача щодо зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до Закону №2262-ХІІ з 08.02.2022, суд зазначає таке.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі Порядок № 3-1) встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення (абзац 1 п.6 Порядку №3-1).

Згідно з абзацом 2 п.6 Порядку №3-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Аналогічні приписи містить Інструкція про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС України від 17.09.2018 №760, (п. 1 розділу 1).

Пунктом 12 Порядку №3-1 регламентовано, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

Як вище було зазначено, 05.12.2021 ОСОБА_1 звернувся з відповідними заявами щодо призначення йому пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Щодо заяви ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, то з супровідного листа та направленого в подальшому Поданні, вбачається, що дійсно позивач звернувся до Департаменту 05.12.2021. На підставі чого Департамент розпочав процедуру збору необхідних документів та 18.02.2022 надіслав їх на адресу відповідача для призначення позивачу пенсії (а.с.22).

Повертаючись до положень Порядку 3-1 (днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення), суд приходить до висновку про право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, виникло саме з 18.02.2022, а не з 05.12.2021.

При цьому, з заяви, що була подана позивачем Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області 05.12.2021 (а.с.17) не можливо встановити які саме документи позивачем були подані одночасно з заявою, чи була необхідність в наданні додаткових документів. Такі обставини не дають можливості достеменно встановити, що позивачем були дотримані всі приписи Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З оскаржуваного рішення від 22.09.2022 не вбачається, чи був відповідачем проведений всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх поданих документів для призначення пенсії. В самому рішенні відповідач навів низку нормативних норм та вказав про строк пільгового стажу позивача, тому позовні вимоги позивача не можуть бути задоволенні шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на наведених умовах.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0..1 від 10.10.2022, позивач за подання адміністративного позову сплатив 992,40 грн судового збору (а.с.75).

Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення № 2062/03-16 Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 22 вересня 2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул.28 Армії, 6, );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА