Справа № 500/3139/22
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3139/22

14 листопада 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 , у якій позивач просить стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 15748,06 грн зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової та житлової нерухомості (основний платіж).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскільки відповідач не сплачував узгоджені суми податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової та житлової нерухомості, нарахування якого проведено податковим органом за 2020-тий звітний рік згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, то у нього виникла заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами, з огляду на що податковий орган просить стягнути її в судовому порядку.

Відповідно до положень частини третьої та четвертої статті 171 КАС України якщо відповідачем у позовній заяві, щодо якої відсутні підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження у справі, вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з дня отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

02.09.2022 судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання фізичної особи ОСОБА_1 .

19.09.2022 надійшла відповідь, згідно якої остання відома інформація щодо місця проживання відповідача відповідає тій, яка зазначена у адміністративному позові.

19.09.2022 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

06.10.2022, на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти позовних вимог податкового органу, мотивуючи свою позицію наступним.

Щодо податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, то відповідач вказав, що приміщення магазину № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 продано шляхом прийняття стягувачем ПАТ «Універсал Банк» приміщення іпотеки на баланс в ході проведення ДВС прилюдних торгів.

Відтак, відповідач вказує, що з 09.06.2017 він не володів приміщенням магазину № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а тому нарахування податковим органом до сплати ОСОБА_1 податку на це майно (нежитлову нерухомість) у розмірі 15 620,54 грн, на його думку, є необґрунтованим та безпідставним.

Щодо податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 127,52 грн, відповідачем не надано заперечень по суті проведених донарахувань, однак зазначено, що обидва податкові повідомлення-рішення були направленими податковим органом на адресу: АДРЕСА_2 , котра однак не належить відповідачу, за якою ОСОБА_1 не проживав та не був зареєстрованим. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (арк. справи 35-36).

19.10.2022, на адресу суду представником відповідача подано заяву про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: заяви від 17.10.2022, яку адресовано позивачу та отриману ним 19.10.2022, про проведення звірки щодо нарахування податкового боргу, який стягується в межах даної судової справи (арк. справи 44).

07.11.2022, на адресу суду представником відповідача подано другу заяву про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копії витягу з договору про відступлення прав за договорами забезпечення укладеного між АТ «Універсал Банк» та АТ «Таскомбанк» від 29.04.2021; копії витягу з договору факторингу укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінстрим» від 10.12.2021; копії витягу з договору про відступлення прав за договором забезпечення укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінстрим» від 10.12.2021; копії реєстру прав до договору про відступлення прав за договором забезпечення укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінстрим» від 10.12.2021; копії повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги (арк. справи 46-54).

10.11.2022, на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі від представника Головного управління ДПС у Тернопільській області з додатками, в тому числі із відповіддю відповідачу на долучену ним в ході судового розгляду заяви щодо проведення звірки (арк. справи 56-63).

Ухвалою від 11.11.2022, суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є платником податків та перебуває на податковому обліку в Головному управління ДПС у Тернопільській області.

Станом на 16.08.2022, у відповідача наявний податковий борг перед держаним бюджетом на загальну суму 15748,06 грн, який включає:

суми донарахувань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості щодо нежитлового приміщення загальною площею 360,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

а також суми донарахувань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості щодо квартири загальною площею 62,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (арк. справи 15, 16, 61).

Нарахування сум податку відповідачу, по вказаних об`єктах нежитлової та житлової нерухомості, здійснено податковим органом за 2020-тий звітний рік згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, а саме:

від 12.04.2021 №0-1918 на суму податку 15620,54 грн (нежитлова нерухомість, арк справи 11);

від 12.04.2021 №0-1918 на суму податку 127,52 грн (житлова нерухомість, арк. справи 12).

Заявлена в позовних вимогах сума податкового боргу, окрім вказаних податкових повідомлень-рішень підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: довідкою про наявність податкового боргу станом (арк. справи 6), розрахунками сум позовних вимог з податкового боргу (арк. справи 7, 8), світлокопією інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 з платежу «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (арк. справи 17-19) та з платежу «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» (арк. справи 20-21), а також інформацією з Реєстру нерухомості в інформаційній системі податкового органу «Податковий блок» (арк. справи 15-16) та Інформаційною довідкою від 03.11.2022 №314149467 за параметрами запиту: фізична особа, РНОКПП (арк. справи 59-62).

Визначаючись щодо позовних вимог суд зазначає наступне.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є, зокрема фізичні особи, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України ).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу 7 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Пунктом 54.5 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що податковим органом, на підставі підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України та відповідно до приписів підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України винесено податкові повідомлення-рішення від 12.04.2021 №0-1918 на суму податку 15620,54 грн (нежитлова нерухомість, арк. справи 11) та від 12.04.2021 №0-1918 на суму податку 127,52 грн (житлова нерухомість, арк. справи 12).

При цьому, покликання представника відповідача на те, що приміщення магазину № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 продано шляхом прийняття стягувачем ПАТ «Універсал Банк» приміщення іпотеки на баланс в ході проведення ДВС прилюдних торгів, а відтак, відповідач вказує, що з 09.06.2017 він не володів приміщенням магазину № 37, за адресою: АДРЕСА_1 , а тому нарахування податковим органом до сплати ОСОБА_1 податку на це майно (нежитлову нерухомість) у розмірі 15 620,54 грн, на його думку, є необґрунтованим та безпідставним, - суд оцінює критично, оскільки податковим органом долучено до матеріалів судової справи Інформаційну довідку від 03.11.2022 №314149467 за параметрами запиту: фізична особа, РНОКПП (арк. справи 59-62), зі змісту якої слідує, що станом на час формування вказаної Інформаційної довідки (03.11.2022), в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься актуальна інформація про те, що відповідачу ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить, зокрема:

нежиле приміщення, приміщення магазину № НОМЕР_1 загальною площею 360,8 кв.м. за адресою нерухомого майна: АДРЕСА_1 реєстраційний номер майна №22093797, а також

трикімнатна квартира загальною площею 62,7 кв.м, житлова площа 37,3 кв.м., кв.м. за адресою нерухомого майна: АДРЕСА_4 реєстраційний номер майна №17890222.

Суд не приймає до уваги доводи та докази представника відповідача та пояснення позивача щодо правомірності визначення суми податкового зобов`язання з податку на нежитлову нерухомість за 2020 року, оскільки у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань. Оцінка податкового правопорушення, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16.

Також, в постанові від 12 липня 2022 року у справі № 160/7345/20 Верховний Суд зазначив, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Таким чином, питання правомірності податкових повідомлень-рішень від 12.04.2021 №0-1918 на суму податку 15620,54 грн та від 12.04.2021 №0-1918 на суму податку 127,52 грн не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки правомірність вказаних податкових повідомлень-рішень не є предметом позову у цій справі.

Також, відповідач не надав, а суд не здобув доказів, які б підтверджували самостійну сплату відповідачем нарахованих сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової та житлової нерухомості.

Таким чином, сума податкових донарахувань в розмірі 15748,06 грн, в розумінні Податкового кодексу України, - є узгодженими.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, визнається згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом.

Таким чином, заборгованість відповідача перед бюджетами та державними цільовими фондами з платежу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, є податковим боргом.

Як підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з несплатою податкового боргу згідно статті 59 Податкового кодексу України відповідачу була надіслана податкова вимога форми «Ф» №9503-25 від 17.10.2014 (арк. справи 10).

Суд встановив та не заперечується відповідачем, що з дати отримання податкової вимоги, відповідач податковий борг не погашав у повному обсязі, а отже, відповідно до статті 60 Податкового кодексу України зазначена податкова вимога не відкликалася.

На час розгляду справи судом, доказів погашення податкового боргу в сумі 15748,06 грн відповідач не надав, а суд не здобув.

В той же час, відповідно до статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб). Пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених Податковим кодексом України або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (пункту 56.2 статті 56 Податкового кодексу України).

Однак, будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався щодо оскарження податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку, та такі податкові повідомлення-рішення були скасовані, - відповідачем суду не надано, а судом не здобуто.

Пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пунктів 95.3, 95.4 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) податковий боргу по платежу: 15748 (п`ятнадцять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 06 коп., з них:

по платежу на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 15620 (п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень 54 коп.;

по платежу на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 127 (сто двадцять сім) гривень 52 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, );

відповідач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.