Справа № 340/3770/22
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/3770/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ТОВ "Балкер", через свого представника адвоката Дегтярь Петра Олександровича, звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. від 26.07.2022 року за № 311569.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ ''Балкер'' вказує, що спірна постанова є протиправною, з огляду на те, що прийнята з порушенням двомісячного строку, визначеного пунктом 25 Постанови КМУ № 1567 від 08 листопада 2006 року, з огляду на те, що акт перевірки був складений 14.05.2022 року, а постанова про накладення штрафу винесена 26 липня 2022 року.

Державна служба України з безпеки на транспорті Відділ державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області (надалі відповідач) надав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що за своєю правовою природою адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт, установлені ст.60 Закону України ''Про автомобільний транспорт'' є видом адміністративно-господарських санкцій, що застосовуються уповноваженими органами державної влади до суб`єктів господарювання за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, які можуть бути застосовані згідно ст.250 КПУ України протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

Представник ТОВ ''Балкер'' надав відповідь на відзив, у якій зазначив про відсутність підстав застосування до спірних правовідносин строків, визначених у ст. 250 ГПК України, з огляду на те, що господарсько-правова відповідальність покликана стиміювати належну виконання учасників господарських відносин господарських зобов`язань. Натомість ст.38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а тому після спливу двох місяців провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате з підлягає закриттю ст.247 КУпАП.

Рух ухвали:

Ухвалою судді від 22.08.2022 року позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою судді від 05.09.2022 року відкрито провадження у даній справі та вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено процесуальні строки на подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 01.11.2022 року витребувані додаткові докази.

Дослідивши матеріали даної справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ТОВ ''Балкер'' (надалі позивач) з 14.05.2003 року зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності зазначено 46.77 оптова торгівля відходами та брухтом.

Посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області проведено рейдову перевірку 14 травня 2022 року в результаті якої проведено ваговий контроль автомобіля MAN TGX НОМЕР_1 , що підтверджується чеком зважування від 14.05.2022 року (а.с.48).

За результатом зважування посадовими особами складено акт №0056086 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.05.2022 року, довідку №0062036 від 14.05.2022 року, якими зафіксовано перевищення навантаження на вісь при нормі 11,00 кг зафіксовані показники 12,90 кг (а.с.44-45).

Також, за наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №329698 від 14.05.2022 року, яким зафіксовано порушення, передбачене абз.15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" перевищення встановленої законодавством вагової норми понад 10% але не більше 20% при перевезенні подільного вантажу (а.с.43).

Повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт від 30.06.2022 року, який був призначений на 26.07.2022 року, направлено позивачу поштою 05.07.2022 року, що підтверджується копію фіскального чеку (а.с.46-47).

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальник Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області виніс постанову №311569 від 26.07.2022 року, якою на підставі частини 1 абзацу 15 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до ТОВ ''Балкер'' застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. (надалі спірне рішення, а.с.42).

Отже правомірність винесення спірної постанови є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт".

Представник позивача у позові та відповіді на відзив вказує на те, що спірна постанова не є видом господарської відповідальності, а спірні правовідносини врегульовані Кодексом адміністративного судочинства України (надалі КАС України) та Кодексом України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП).

Частиною 1 статті 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно статтею 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

У статті 23 КУпАП вказано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що суб`єктом адміністративної відповідальності (КУпАП) є фізичні особи, які вчинили адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 238 Господарського кодексу України (надалі ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Види адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 239 Господарського кодексу України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов`язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб`єкта господарювання; ліквідація суб`єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Згідно зі статтею 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Адміністративно-господарський штраф може застосовуватися у визначених законом випадках одночасно з іншими адміністративно-господарськими санкціями, передбаченими статтею 239 цього Кодексу.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закон України "Про автомобільний транспорт" Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Відповідно до частин 1, 4, 5 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до Державного бюджету України.

Судом установлено, що спірною постановою до позивача, як до автомобільного перевізника, застосовано адміністративно-господарський штраф згідно з абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Цією нормою передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що перевезення вантажів здійснено ТОВ ''Балкер'' під час здійснення своєї господарської діяльності. Спірною постановою застосовано адміністративно-господарський штраф до юридичної особи, а тому вказане свідчить про те, що дані правовідносини не регулюються КУпАП, оскільки штраф є саме адміністративно-господарським видом відповідальності.

У зв`язку із наведеним суд відхиляє доводи представника позивача про те, що вказані правовідносини мають регулюються КУпАП через їх помилковість та безпідставність.

Водночас, незважаючи на доводи, наведені у позовній заяві, суд розглядаючи вказану справу має перевірки її відповідність на предмет законності, застосовуючи усі критерії, вказані у ч.2 ст.2 КАС України.

У позовній заяві представник позивача вказує на те, що при винесенні спірної постанови відповідачем порушено терміни притягнення до відповідальності. Натомість відповідач вказав на те, що спірною постановою застосований штраф у терміни, визначений статтею 250 ГК України.

Частинами 14, 17, 18 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Стосовно розгляду справи поза межами строку, встановленого пунктом 25 Порядку № 1567 суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Види адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 239 Господарського кодексу України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов`язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб`єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб`єкта господарювання; ліквідація суб`єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Частиною першою статті 250 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

За своєю суттю накладене оскарженою позивачем постановою стягнення є адміністративно-господарською санкцією (адміністративно-господарським штрафом), при цьому строк, вказаний у статті 250 ГК України є загальним, тобто є універсальним для усих видів адміністративно-господарських санкцій. Натомість, виключно спеціальними нормами встановлюється процедурні питання пов`язані із розглядом справи про порушення автотранспортного законодавства, яким в даному випадку є Порядку №1567.

Суд звертає увагу на Рішення Конституційного Суду України 09.07.1998 року №12-рп/98 у справі №17/81-97 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну "законодавство"), де зазначено, що терміном "законодавство" охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

У мотивувальній частині цього ж Рішення Конституційного Суду України зазначено, що термін "законодавство" досить широко використовується у правовій системі в основному у значенні як сукупності законів та інших нормативно-правових актів, які регламентують ту чи іншу сферу суспільних відносин і є джерелами певної галузі права. Цей термін без визначення його змісту використовує і Конституція України (статті 9, 19, 118, пункт 12 Перехідних положень). У законах залежно від важливості і специфіки суспільних відносин, що регулюються, цей термін вживається в різних значеннях: в одних маються на увазі лише закони; в інших, передусім кодифікованих, в поняття "законодавство" включаються як закони та інші акти Верховної Ради України, так і акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а в деяких випадках - також і нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади.

Зважаючи на контекст, у якому в частині четвертій статті 4 Закону №877-V вжито термін "закон", цю правову норму, ураховуючи її конструкцію, необхідно розуміти так, що нею наводиться виключний і остаточний перелік питань, які у межах правовідносин щодо здійснення державного нагляду (контролю), встановлюються саме законами.

Вказане дає підстави для висновку, що усі питання, які пов`язані із здійсненням державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, контроль за якими покладено до Укртрансбезпеки, які здійснюються через утворені в установленому порядку територіальні органи.

У продовження цього висновку суд звертає увагу на приписи Закону України "Про автомобільний транспорт", яким делеговано Уряду України повноваження визначати порядок здійснення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті.

Виходячи з правового режиму регулювання спірних правовідносин й приписів вищезгаданих положень законодавства, у світлі висновків, висловлених Конституційним Судом України, суд вважає, що процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена саме Порядком №1567, який в даному випадку і є законодавчим актом, який регулює процедурні питання щодо проведення перевірки та її наслідків.

Судом встановлено, що територіальний орган відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області, який здійснив рейдову перевірку автотранспорту позивача 14.05.2022 року і склав акт про порушення законодавства про автомобільний транспорт, скерував до відповідача у справі відділу Державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області після спливу 1 місяці та 7 днів 22.06.2022 року. При цьому, що відповідач призначив розгляд справи вже після спливу двомісячного строку, визначеного у пункті 25 Порядку №1567.

Спірну постанову відповідач прийняв за результатами розгляду матеріалів поза межами двох місяців, що на думку суду є порушення, яке безпосередньо впливає на законність цієї постанови.

Приймаючи спірну постанову поза межами двох місяців відповідачем порушено принцип юридичної визначеності, оскільки після спливу цих двох місяців відповідач не мав права розглядати та, як наслідок, притягувати позивача до відповідальності, з огляду на те, що Порядок №1567 встановив присікальний строк розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

В даній ситуації не має суперечності законодавчих актів таких, як Господарський Кодекс України і Постанова Кабінету Міністрів України, оскільки у ГК України встановлений загальний строк притягнення до господарської відповідальності, натомість саме Порядком №1567 визначена процедура притягнення до відповідальності. У разі порушення процедури, яка безпосередньо впливає на законність винесеної постанови, така постанова має бути скасована, так як усі колізії у законодавстві мають трактуватись саме на користь особи, а не державного органу.

Так, у пункті 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Тобто, цей строк є присікальним, оскільки Порядок № 1567 не містить жодної норми стосовно можливості поновлення чи продовження строку розгляду справи про порушення законодавства про транспорт, після спливу двох місяців з дня виявлення порушення.

Так, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт складений 14.05.2022 року, а спірна постанова винесена 26.07.2022 року, тобто після спливу двохмісячного строку.

Розглянувши спір, суд дійшов висновку, що постанова відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26 липня 2022 року №311569 не відповідає вимогам та принципам управлінської діяльності, закріпленим у частині 2 статті 2 КАС України, позаяк прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. А відтак, ця постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а позов слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 2481 грн., слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, оскільки відповідач є його структурним підрозділом.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" (вул. Кропивницького, 139, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006; ) до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області (вул. Родимцева, буд.102, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25004) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області у складі Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №311569 від 26 липня 2022 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" штрафу в розмірі 17000 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Копію рішення суду надіслати сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук