Справа № 640/20111/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

при секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року, яке набрало законної сили 31 січня 2020 року, шляхом зазначення, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зобов`язано здійснити з 17 вересня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), без обмеження її граничного розміру, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-83зп від 16 вересня 2019 року, яка складає 86 436 грн. 56 коп., без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що під час виконання вказаного рішення суду виникли труднощі у виплаті пенсії в частині граничного розміру. Вказано, що з лютого 2022 року всупереч рішенню суду, яке набрало законної сили, вона отримує пенсію в значно меншому розмірі, а саме: замість 77 792,90 грн. виплата пенсії здійснюється в розмірі 56 335 грн. Розмір недоотриманої пенсії щомісяця становить 21 457 грн., що фактично становить 65% замість 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України № 18-83зп від 16 вересня 2019 року.

Позивач звернулася до відповідача з відповідною заявою, у відповідь на яку Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено, що зменшення розміру пенсії пов`язане з тим, що в рішенні суду чітко не зазначено чи розмір пенсії та розмір заробітної плати, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України, не підлягають обмеженню граничним розміром.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року вказану заяву задоволено.

Роз`яснено абзац 3 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року у наступний спосіб - Головне управління Пенсійного фонду України зобов`язане здійснити 17 вересня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, не обмежуючи її граничним розміром, на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-83зп від 16 вересня 2019 року, яка складає 86 436 грн. 56 коп., без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Задовольняючи заяву позивача, суд зазначив, що для забезпечення ефективного і своєчасного виконання судового рішення в цій справі та усунення будь-яких труднощів у його виконанні, слід роз`яснити рішення суду у вказаний вище спосіб.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою у задоволенні заяви про роз`яснення рішення відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року роз`яснено, що при виконанні рішення суду необхідно здійснювати перерахунок та виплату пенсії, виходячи розрахунку 90% від суми місячної заробітної, не обмежуючи її граничним розміром.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звертає увагу суду на те, що згідно Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році максимальна величина бази нарахування єдиного внеску дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок, а з 01 січня 2018 року максимальна величина дорівнює 15 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 4723,00 гривні, отже максимальна величина становить 70845,00 грн. (4723,00 х 15).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок. З 01 вересня 2020 року - 75 000 грн.

Перерахунок пенсії провадиться за нормами закону, чинного на дату набрання чинності рішення суду. При виконанні рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року Головним Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було застосовано норми законодавства, чинні на момент виконання рішення суду та здійснення перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» .

Також апелянт вказує, що Окружний адміністративний суд м. Києва роз`яснив, що при виконані рішення суду має здійснюватися перерахунок та виплату пенсії за вислугу років без обмеження граничного розміру пенсії.

Між тим, в частині 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вважає, що Окружним адміністративним судом м. Києва роз`яснено рішення суду перебравши на себе повноваження органів Пенсійного фонду. На переконання управління, вирішення питання про здійснення перерахунку пенсії за вислугу років та визначення суми заробітної плати, з розміру якої підлягає такий перерахунок, - це виключно прерогатива пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Тобто, призначення та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він наполягав на законності оскаржуваної ухвали, просив залишити її без змін.

Зазначено, що доводи відповідача зводяться до мотивів фактичної незгоди з рішенням суду від 18 грудня 2019 року, яке набрало законної сили 31 січня 2020 року, установлених судом обставин та висновків, і полягають лише в описі норм законодавства та їх оцінки поза межами судочинства.

Однак, судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

З огляду на зазначене, доводи відповідача про те, що призначення та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу і про те, що суд перебрав на себе повноваження органів пенсійного фонду, є неспроможними та суперечливими, оскільки в даному випадку питання стосується виконання відповідачем рішення, яке набрало законної сили, і яке зобов`язує відповідача здійснити з 17 вересня 2019 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-83зп від 16 вересня 2019 року, без обмеження її граничного розміру.

Відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись вказаними нормами, враховуючи, що жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, суд призначив дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене в листі № 218546/03 від 03 жовтня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 17 вересня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-83зп від 16 вересня 2019 року, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суд від 31 січня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року повернуто апелянту.

18 лютого 2020 року Окружним адміністративним судом м. Києва на виконання рішення суду видано виконавчий лист по адміністративній справі № 640/20111/19, строк пред`явлення якого до виконання встановлено до 31 січня 2023 року.

За твердженням позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в добровільному порядку (без пред`явлення до примусового виконання) рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року виконувалося частково, а саме: з лютого 2020 року було здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яка складала 86 436,56 грн., зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України № 18-83зп від 16 вересня 2019 року.

Проте, з лютого 2022 року всупереч рішенню суду, що набрало законної сили, позивач отримує пенсію в значно меншому розмірі, що фактично становить 65 % замість 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України № 18-83зп від 16 вересня 2019 року.

19 квітня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало до суду заяву про роз`яснення судового рішення, в якій просило роз`яснити рішення суду від 18 грудня 2019 року, зазначивши Управлінню при виконанні рішення суду яку величину не обмежувати: розмір пенсії чи розмір суми заробітної плати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 травня 2022 року у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Надалі 09 серпня 2022 року позивач подав до суду заяву про роз`яснення судового рішення, в якій просив роз`яснити абзац 3 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року, яке набрало законної сили 31 січня 2020 року, шляхом зазначення, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зобов`язано здійснити з 17 вересня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), без обмеження її граничного розміру, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-83зп від 16 вересня 2019 року, яка складає 86 436,56 грн., без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стаття 254 КАС України передбачає, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, виходячи із системного тлумачення статті 254 КАС України, роз`яснено може бути судове рішення, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 у даній справі полягали, в тому числі, у зобов`язанні Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-Х1І (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу) здійснити з 17 вересня 2019 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України № 18-83зп від 16 вересня 2019 року, яка складає 86 436,56 грн., з урахуванням раніше проведених виплат. Позовні вимоги судом першої інстанції задоволено в повному обсязі.

Виходячи з мотивувальної частини рішення, суд дійшов висновків, що не підлягає обмеженню граничним розміром ані розмір пенсії позивача, ані розмір місячної заробітної плати згідно довідки Генеральної прокуратури України № 18-83зп від 16 вересня 2019 року, з огляду на порядок обчислення (перерахунку) пенсії на підставі розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію станом на час звернення за перерахунком.

Таким чином, питання щодо необмеження пенсії максимальним розміром було вирішено судом першої інстанції з вирішенням питання про наявність відповідного права на перерахунок, а відповідачем, в свою чергу, було здійснено перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії на виконання рішення суду.

Суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов висновку про те, що позивач вже є пенсіонером за вислугою років і пенсія була їй призначена до 01 січня 2016 року, тому до розміру пенсії позивача не можуть застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом № 1697-УІІ. Також судом встановлено, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Таким чином, дослідивши зміст рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року, колегія суддів вважає, що воно є чітким, зрозумілим і додаткового роз`яснення не потребує.

В той же час, наведені відповідачем обґрунтування апеляційної скарги та заяви про роз`яснення рішення жодним чином не свідчать про нечіткість, незрозумілість чи двозначність рішення Окружного адміністративного суду міста Києва, про роз`яснення якого наразі ставиться питання, а лише наполягають на тому, що позивач взагалі не має права на перерахунок пенсії у такому розмірі. При цьому, наведені позивачем обґрунтування заяви про роз`яснення рішення також не свідчать про нечіткість, незрозумілість чи двозначність відповідного рішення, а лише наполягають на тому, що відповідач неналежним чином виконує судове рішення, що набрало законно сили.

Колегія суддів зауважує, що якщо відповідач не погоджувався з рішенням суду від 18 грудня 2019 року, встановленими судом обставинами та висновками, він не був позбавлений ані права, ані можливості на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року з метою його перегляду судом апеляційної інстанції на предмет відповідності рішення суду нормам матеріального та процесуального права.

Водночас, якщо позивач не погоджується з порядком чи обсягом виконання відповідачем вказаного рішення, він має і право, і можливість звернутися до державного виконавця із заявою про примусове виконання такого рішення або до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

При цьому, відповідно до ч.2-3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України також визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Колегія суддів вважає, що безпідставне невиконання рішення суду, вільне його тлумачення, а також наполягання на відсутності права позивача на перерахунок пенсії після того, як рішення суду набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, відповідач ставить під сумнів усю систему правосуддя, проявляє неповагу до суду, штучно вчиняє певні дії для того, щоб не виконувати рішення суду. Тобто, після того, як рішення суду набрало законної сили, відповідач вчиняє дії, які і були безпосереднім предметом оскарження при судовому розгляді справи.

Між тим, підстав для захисту прав позивача в даному випадку саме шляхом задоволення заяви про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року наразі немає.

Таким чином, оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року є чітким, зрозумілим, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння та належним чином вмотивованим з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України, то підстави для задоволення заяви про роз`яснення рішення відсутні.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про роз`яснення рішення.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було допущено порушення норм права, що призвело до невірного по суті вирішення питання.

Відповідно до статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків