Справа № 600/2029/22-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/2029/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач-1 або ГУ ПФУ в Чернівецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач-2 або ГУ ПФУ в Житомирській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Житомирській області 77 від 27.01.2022 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії щодо переходу на пенсію згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 25 січня 2022 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 19.01.2022 №7.2-08-1/7.2-22/10/244 та №7.2-08-1/7.2-22/10/245.

1.2. Ухвалою суду від 31.05.2022 року по справі відкрите спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог, згідно позовної заяви, позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії по інвалідності (як особа з інвалідністю ІІ групи) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

2.2. Водночас вказує, що він має право на призначення пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VII, так як у нього наявний стаж державної служби 20 років 10 місяців, що підтверджується довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 19.01.2022 №7.2-08-1/7.2-22/10/244 та №7.2-08-1/7.2-22/10/245 та даними наявними в пенсійній справі матеріалами, яка знаходиться в Головному управлінні ПФУ в Чернівецькій області

2.3. 25.01.2022 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із відповідною заявою та довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 19.01.2022 №7.2-08-1/7.2-22/10/244 та №7.2-08-1/7.2-22/10/245, для переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VII. Однак, рішенням від 27.01.2022 року №77, Головне управління ПФУ в Житомирській області відмовило у переведенні його з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VII з підстав не досягнення необхідного віку 62 років.

2.4. Однак стверджує, що право на призначення пенсії інвалідам І та II групи, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VII. Жодних додаткових умов для призначення такої пенсії у її. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VII не встановлено.

Позиція відповідача-1

2.5. До суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-1 зазначив, що у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

2.6. Так зазначає, що Згідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ - на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

2.7. Відповідно до паспорта громадянина України, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто на час звернення до Головного управління із відповідною заявою позивачу виповнилося 59 років, тобто він не досяг встановленого Законом віку, що дає права на перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

2.8. Враховуючи вищенаведені факти, вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням вчинено дії згідно вимог законодавства України діючого на час виникнення спірних правовідносин.

Позиція відповідача-2

2.9. Згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву, представник відповідача-2 також просить у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

2.10. Зокрема зазначає, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII, яким визначено право на призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723).

2.11. Ст. 90 Закону № 889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

2.12. Пунктом 10, 12 Прикінцевих положень Закону передбачено призначення пенсій за віком відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ наступним особам:

- державним службовцям, які на день надання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

- державним службовцям, які на день надання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, ст. 25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсій відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

2.13. Пенсії, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, особам, які з урахуванням вимог, визначених у пунктах 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-УІІІ мають право на їх призначення, призначаються за умови досягнення пенсійного віку, зокрема, чоловіки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (62 роки), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком не менше 35 років.

2.14. Пенсії по інвалідності та в разі втрати годувальника, а також пенсії за віком особам, які не мають права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, призначаються за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як передбачено статтею 90 Закону № 889-VIII.

2.15. Враховуючи вищевикладене, права на перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу позивач не має, оскільки пенсія по інвалідності за нормами Закону № 889-VIII не передбачена. Також, відповідно до паспортних даних позивач не досяг віку 62 років, тому не має права на перехід на пенсію за Законом України Про державну службу.

2.16. Окрім цього, наголошує на тому, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідно, питання щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перехід. Зауважує, що Управління у відповідь на заяву позивача відмовило у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з мотивів відсутності законодавчих підстав. Відтак, спору щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало. Тому вважає, що вимоги щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє).

2.17. Отже, дії Управління щодо відмови у перерахунку у зв`язку з переведенням на інший вид пенсії ОСОБА_1 є правомірними та вмотивованими.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV ОСОБА_1 з 17.05.2017 року призначено пенсію по інвалідності як особі з інвалідністю ІІІ групи, а з 01.03.2022 року як особі з інвалідністю ІІ групи.

3.2. 25.01.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою щодо переведення його на пенсію на пенсію по інвалідності відповідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

3.3. Як повідомлено позивача ГУ ПФУ в Чернівецькій області листами від 31.01.2022 року №2400-1705-8/4291 та від 07.02.2022 року №2400-1705-8/5505 його заява від 25.01.2022 року, згідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, опрацьована в умовах розподілу та опрацювання звернень за принципом єдиної черги, та прийнято рішення про відмову.

3.4. Яке встановлено судом, заява позивача, відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. Як наслідок, 27.01.2022 року ГУ ПФУ в Житомирській області прийнято рішення №77 про відмову у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Як видно зі змісту даного рішення, підставою для відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» є відсутність у нього права на таку пенсію, а саме не досягнення необхідного віку 62 років, оскільки вік заявника на дату звернення становить 59 років.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

4.2. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

4.3. Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

4.4. За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

4.5. Судом у цій справі визначено, що позивачу цій справ наразі вже призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, натомість спірним у цій справі є право на такий вид пенсії у відповідності до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

4.6. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

4.7. Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

4.8. Згідно з вимогами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

4.9. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Основного Закону).

4.10. Згідно зі ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

4.11. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

4.12. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

4.13. Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

4.14. Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

4.15. Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

4.16. Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

4.17. Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).

4.18. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

4.19. Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

4.20. Судом установлено, що трудовий стаж позивача на державній службі становить 20 років 10 місяців, що визначено у довідці Чернівецької митниці Державної митної служби України від 19.01.2022 №7.2-08-1/7.2-22/10/244, він є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 456986, виданої 18.03.2022 року.

4.21. Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

4.22. Стосовно аргументів відповідачів, при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 62 років), стаж державного службовця і страховий стаж.

4.23. Так, при наданні оцінці проблеми, яка породила правовий конфлікт між сторонами, суд вважає за необхідне зазначає, що Верховний Суд вже розглядав справи з подібними правовідносинами, зокрема у постанові від 13.03.2019 року у справі №822/524/18, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків про те, що: «…Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України…».

4.24. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

4.25. Враховуючи зазначене, суд у цій справі вважає, що рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 27.01.2022 року №77 про відмову у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» є очевидно протиправним, а тому підлягає скасуванню.

4.26. Стосовно вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 25 січня 2022 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 19.01.2022 №7.2-08-1/7.2-22/10/244 та №7.2-08-1/7.2-22/10/245, суд зазначає наступне.

4.27. У зазначені вище справі №822/524/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність зобов`язати відповідний орган Пенсійного фонду призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.

4.28. При цьому, Велика Палата Верховного Суду визначила наступні ознаки типової справи є:

а) позивач - особа, яка займає (або займала) посаду держслужби та якій встановлена інвалідність;

б) відповідач - територіальний орган Пенсійного фонду України;

в) предмет спору - вимога зобов`язати відповідача призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

4.29. Відтак, доводи представника відповідача-2 в частині передчасності вимог прямо нівелюються висновками Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18, які суд в силу положень частини 5 статті 242 КАС України застосовує до спірних правовідносин.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач-2, відмовляючи позивачу в переведенні позивача на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 року, діяв не на підставі Конституції та законів України.

5.3. Відповідачами не доведено правомірність своїх дій та оскаржуваного рішення, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

5.4. При цьому, суд зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.

5.5. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. У цій справі позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від нього відповідно до Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, №3674-VI. Доказів понесення інших судових витрат суду надано не було. Таким чином, суд не присуджує та не стягує у цій справі судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №77 від 27.01.2022 року про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 25.01.2022 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Чернівецької митниці Державної митної служби України від 19.01.2022 року №7.2-08-1/7.2-22/10/244 та від 19.01.2022 року та №7.2-08-1/7.2-22/10/245.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, буд. 3, ).

Відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (м. Житомир, вул. О.Ольжича, буд. 7, ).

Суддя О.В. Анісімов