Справа № 640/9131/22
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2022 року м. Київ № 640/9131/22
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового судового рішення,
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2022 адміністративний позов Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (далі - позивач) до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю:

визнано протиправною бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у незнятті арешту зі всього нерухомого майна Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 54624454, виданий 05.10.2017, видавник: Печерський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, номер запису про обтяження: 22816257, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37562879 від 13.10.2017 10:31:10, Боголей Ірина Юріївна, Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, м. Київ;

зобов`язано Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт зі всього нерухомого майна Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 54624454, виданий 05.10.2017, видавник: Печерський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, номер запису про обтяження: 22816257, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37562879 від 13.10.2017 10:31:10, Боголей Ірина Юріївна, Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, м. Київ.

Представником позивача подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення, отже, заяву подано позивачем у встановлений строк.

На підставі частини третьої статті 252 КАС України суд розглядає заяву в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

У заяві про ухвалення додаткового судового рішення представник позивача просить стягнути на користь Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (01133, місто Київ, вулиця Л. Первомайського, будинок 11; Код ) за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 11-б; Код ) понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 гри. (тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» укладено договір про надання правової допомоги № 158 від 01.06.2022, згідно умов якого Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту визначені цим Договором юридичні послуги щодо захисту останнього, зокрема у будь-яких органах державної влади, органах місцевого самоврядування, у судах загальної юрисдикції та спеціалізованих судах України всіх рівнів та інстанцій та Верховному Суді, а Клієнт відповідно зобов`язується оплатити такі юридичні послуги та фактичні витрати Адвокатського об`єднання.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав наступні документи:

копію договору № 158 про надання правової допомоги від 01.06.2022;

копію додатку № 1 від 14.06.2022 до договору № 158 про надання правової допомоги від 01.06.2022;

копію акту наданих послуг від 04.10.2022 згідно договору № 158 про надання правової допомоги від 01.06.2022;

копію звіту про обсяг наданих послуг від 04.10.2022 згідно договору № 158 про надання правової допомоги від 01.06.2022.

Однак, позивачем не надано до суду доказів, які підтверджують сплату витрат на правову (правничу) допомогу.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, згідно якої підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, від 05 березня 2021 року у справі № 200/10801/19-а, від 16 березня 2021 року у справі №520/12065/19), постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 сформульовано правовий висновок про те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Також, як зазначено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року по справі № 640/11204/19, від 30 вересня 2021 року у справі №520/8862/19, від 27 вересня 2022 року у справі №200/4962/20-а, КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту оплати вбачається також із практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява №4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: «...хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)».

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, від 18.08.2021 у справі № 300/3178/20, від 11.11.2021 у справі №600/998/20-а.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 5.1 договору № 158 про надання правової допомоги від 01.06.2022 передбачено, що плата за надані Адвокатським об`єднанням послуги за цим Договором встановлюється відповідно до виставлених останнім актів наданих послуг згідно переліку послуг зазначених у Додатках, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно додатку №1 до вказаного Договору розмір гонорару Адвокатського об`єднання за надання Послуг складається з загальної кількості годин, витрачених Адвокатським об`єднанням на надання Послуг та вартість однієї години складає 2000 грн. Гонорар (вартість послуг) за цим Договором оплачується клієнтом протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати набрання чинності судового рішення (ухвали) у справі на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до акту наданих послуг від 04.10.2022 Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» надані наступні послуги:

проведення правового аналізу наданих документів Клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики, формування позиції та консультування Клієнта у справі № 640/9131/22; підготовка га подання позовної заяви від 20.06.2022 у справі № 640/9131/22 - 28 000,00 грн;

підготовка та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви від 11.07.2022 у справі № 640/9131/22 - 1000,00 грн;

підготовка та подання заяви від 10.08.2022 у справі № 640/9131/22 - 1000,00 грн.

Отже, судові витрати на правову допомогу складають всього 30000,00 грн.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вказаних вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Частиною сьомою статті 134 КАС України вказано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади процесуального законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечень від відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило. Тобто, відповідач жодним чином не заперечив щодо співмірності заявлених витрат.

Однак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості, обґрунтованості та пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, зокрема, як складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони тощо.

У справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) ЄСПЛ у рішенні зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на вказане, оцінюючи заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу за складення позовної заяви, суд виходить з того, що вартість даної послуги у розмірі 28000 грн., а також за подання заяв про усунення недоліків позовної заяви та про розгляд справи без участі позивача по 1000,00 грн, враховуючи складність даної справи, та предмет даного судового розгляду, не відповідає критерію реальності таких витрат.

Суд зазначає, що предмет даного спору відноситься до справ незначної складності та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт, з огляду на сталу практику судів зі спірних правовідносин, участі у судовому засіданні представник позивача не брав.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, суд приходить до висновку про неспівмірність заявлених до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та вважає, що, у даному випадку, співмірною є сума 6000,00 грн., яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 134, 139, 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути на користь Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (01133, м. Київ, вул. Л.Первомайського, буд.11; ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 11-б; ).

3. У задоволенні іншої частини заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко