Справа № 420/22157/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Цховребової М.Г.

за участю:

секретаря судового засідання - Дубінєвича М.Г.

представника позивача - Аверіної В.В.

представника відповідача - Пінчука О.І. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (з урахуванням ухали суду від 04.03.2022 року про заміну відповідача) до Київської митниці, у якому позивач просить визнати неправомірними та скасувати рішення про коригування: коду товару № КТ-UA-2021 від 19.08.2021 р.; митної вартості товарів № UА100000/2021/100029/2 від 22.08.2021 р.

Ухвалами суду від 22.11.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; від 21.01.2022 року: вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження; від 04.03.2022 року: замінено відповідача; продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів; від 20.07.2022 року: закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові та додаткових поясненнях щодо окремих питань, які виникли при розгляді справи, з таких підстав, зокрема: зазначена митним органом класифікація товару за УКТЗЕД не відповідає, ані заявленим даним позивача, ані акту візуального огляду товару від 09.08.2021 року, ані вказаним показникам в експертному дослідженні від 13.08.2021. Тобто співробітниками митниці рибні обрізки (філе, що класифікується за кодом ) було визначено як філе та класифіковано за іншим кодом УКТЗЕД, який може застосовуватися виключно до філе лосося. В зв`язку з чим було проведено подальшу дооцінку товару та встановлена інша її вартість; вартість партії товару зазначалася в Комерційному Інвойсі № LUKA21080301 від 03.08.2021 р. відповідає встановленій ціновій політиці на визначені товари та домовленостями між сторонами контракту та була дійсною на час проведення процедури розмитнення, а заявлений позивачем код УКТЗД повністю відповідає товару, що був направлений на процедуру розмитнення ще 09.08.2021 року. За результатом дослідження експертами Управління експертиз та досліджень харчової продукції, напоїв та біологічно-активних речовин 13.08.2021 року був складений висновок № -0217, що надали такий висновок на вимогу представників відповідача, у висновках дослідження вказано наступне: за результатами досліджень надана проба являє собою заморожені тонкі подовжені обрізки м`яса з бокової частини риби родини лососевих, різні за розміром та формою, на деяких спостерігаються залишки шкіри; без плавців та кісток. Тобто фахівці - експерти погодились із тим кодом УКТЗЕД, що його застосував позивач при оформленні МД № UА100340/2021/011133. Декларант надав відповідачу всі передбачені чинним законодавством документи, а тому відповідач повинен був визначити митну вартість риби мороженої за кодом УКТЗЕД в сумі 0,95 Євро за 1 кг за ціною договору (контракту) Щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до ст. 58 МК України, та не повинен був визначати митну вартість товарів за іншими методами, а відповідачем була визначена вартість товару зазначеного за кодом УКТЗЕД в розмірі 3,3316 Євро за 1 кг, що майже в три рази збільшує вартість поданого до декларування товару.

В судовому засіданні представник відповідача не визнав адміністративний позов повністю, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях щодо окремих питань, які виникли при розгляді справи, із зазначенням, по суті, зокрема: на сторінці 10 позовної заяви, позивач неправильно трактує митне законодавство в частині того, що Рахунок-фактура № LUKA21080301 від 03.08.2021 (інвойс) підтверджує, зокрема, витрати, понесені на транспортування. Адже, згідно п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу передбачено: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер. Також під час аналізу документів, поданих позивачем, а саме інформації графи 1.18 міжнародного сертифіката для ввезення (пересилання) на митну територію України рибних продуктів, призначених для споживання людиною від 03.08.2021 LT163389/L2-16107, відповідач приходить до висновку, що там зазначено чітко «заморожене м`ясо лосося». Що також додатково підтверджує правильність визначеного митним органом коду товару.

В судовому засіданні представник відповідача при обґрунтуванні заперечень проти позовних вимог та з`ясуванні позиції сторін з окремих питань, які виникли при розгляді справи, також зазначив, по суті, зокрема, що: 1) Salmo Salar тихоокеанська риба, проте, за кодом, визначеним позивачем, це прісноводна риба; опис товару, із зазначенням, зокрема, «филе рибне» не впливає в даному випадку на визначення коду товару (судове засідання 15.09.2022 року); 2) кваліфікація «Salmo Salar» не впливає в даному випадку на визначення коду товару, товар відноситься до філе лосося, при цьому лабораторія своїм висновком не встановлює коди товарів (судове засідання 07.10.2022 року); 3) кваліфікація товару для визначення його коду відбулась по назві «Salmo Salar» (судове засідання 02.11.2022 року). Представник відповідача також зазначив, що він не вважає позицію відповідача по спірним правовідносинам суперечливою.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

09.08.2021 року позивачем подана митна декларація UA100340/2021/011133. (т.1 а.с.26)

У вказаній митній декларації декларантом зазначено, зокрема:

- в графі 31 «Вантажні місця та опис товарів»: 1. Риба морожена: коричневе м`ясо Лосося (Salmo Salar), обрізки, продукт аквакультури, свіжоморожені в блоках, в глазурі +/-10%, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалась, без консервантів. Загальна кількість місць: 980 целофанових пакетів; Загальна кількість нетто: 20181 кг; Дата виготовлення: 07.2021 р; Термін придатності при температурі зберігання -24С: 12 місяців від дати виробництва; Торговельна марка: немає даних; Виробник: LT68-11EB, UAB Viciunai ir partneirai, Birutes g. 48, Plunge., Plunges raj., Lithuania; Країна виробника: LT. Див. «Електронний інвойс» 2. Місць 22 8А піддонів 3.0;

- в графі 33: «Код товару»: 03049921.

Відповідно до п. 12 «Висновки» Висновку № -0217 Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України, складеного 13 серпня 2021 року за замовленням Київської митниці (м/п «Східний») (т.1 а.с.50-53):

- у наданому сертифікаті якості (п.п.7.4) продукт пойменовано як «Мороженое коричневое мясо лосося Frozen Salmon brown meat (Salmo Salar) Aquaculture product; дата виробництва: липень 2021, температура зберігання: мінус 18°С;

- у перекладі з латинської [4] Salmo Salar лосось атлантичний [озерний] сьомга;

- за результатами досліджень надана проба являє собою заморожені тонкі подовжені обрізки м`яса з бокової частини риби родини лососевих, різні за розміром та формою, на деяких спостерігаються залишки шкіри; без плавців та кісток. Проба не піддана тепловій обробці, без додавання солі та спецій (прянощів);

- встановлення виду риби, з якої отримано відповідний продукт, виходить за межі наявних уповноважень та компетенції фахівців Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

19.08.2021 року відповідачем прийнято рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2021. (т.1 а.с.19-20)

Згідно зі змістом цього рішення, зокрема:

1. Перелік поданих для розгляду документів:

Митна декларація, заповнена у звичайному порядку (крім позначеної кодом « 0830») UA100340/2021/011133 від 09.08.2021

Сертифікат якості (Certificate of quality) 21072701-1 від 27.07.2021

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) LUKA21080301 від 03.08.2021

Автотранспортна накладна (Road consignment note) 430586 від 03.08.2021

Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) LT0163389/L2-16107 від 03.08.2021

Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) LT22122296 від 03.08.2021

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка від 03.08.2021

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується 02/11/20-48 від 02.11.2020

Договір про надання послуг митного брокера 224-21/01 від 10.01.2021

Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ 7350339 від 05.08.2021

Інші некласифіковані документи Інформація про вартість імпо від 03.08.2021

Копія митної декларації країни відправлення 21L800047 від 03.08.2021

2. Дані граф 31 та 33 ВМД (дані граф митної декларації), за якими задекларовано товар:

- опис товару (графа 31 ВМД): Риба морожена: коричневе м`ясо Лосося (Salmo Salar) обрізки, продукт аквакультури, свіжоморожені в блоках, в глазурі +/-10%, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалась, без консервантів. Загальна кількість місць: 980 целофанових пакетів; Загальна кількість нетто: 20181 кг; Дата виготовлення: 07.2021 р; Термін придатності при температурі зберігання -24С: 12 місяців від дати виробництва; Торговельна марка: немає даних; Виробник: LT68-11EB, UAB Viciunai ir partneirai, Birutes g. 48, Plunge., Plunges raj., Lithuania; Країна виробника: LT.;

- код товару (графа 33 ВМД):

3. Документи, якими керувалися під час прийняття Рішення: Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), викладена у додатку до Закону України «Про митний тариф України» від 04.06.2020 № 674-ІХ; Пояснення до УКТЗЕД, затверджені наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 № 256; висновок СЛЕД Держмитслужби від 13.08.2021 № -0217 (лист СЛЕД Держмитслужби від 13.08.2021 № 7.17-3/7.17-32-01/7.8/5715).

4. Висновок:

- опис товару (графа 31 ВМД): Філе рибне морожене, лосося атлантичного (Salmo Salar), являє собою смужки м`яса, нарізані паралельно хребту риби, які являють собою правий чи лівий бік риби, голова, кишки, плавці (спинні, анальні, хвостові, черевні, грудні) і кістки (хребет, черевні та реберні кістки, кістки зябрового апарату і т.ін.) вилучені, половинки не з`єднані між собою, у вигляді заморожених тонких подовжених обрізків м`яса з бокової частини риби, різні за розміром та формою, на деяких спостерігаються залишки шкіри. Не піддане тепловій обробці, без додання солі та спецій (прянощів). Колір м`яса від світло-коричневого до рожево-оранжевого, консистенція щільна;

- код товару (графа 33 ВМД): .

З метою митного оформлення (випуску) товару за митною декларацією UA100340/2021/011133 позивачем 20.08.2021 року подано митну декларацію UA100340/2021/011758 за кодом товару . (т.1 а.с.27)

22.08.2021 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2021/100029/2 за ВМД UA100340/2021/011758 (т.1 а.с.21-22), згідно зі змістом якого, зокрема:

Загальні відомості, заявлені декларантом:

- графа 15: «Умови поставки»: FCA LT Siauliai

- графа 18: «Додаткова інформація/подані документи»:

1101 UA100340/2021/011758 20.08.2021

1300 UA100340/2021/011133 09.08.2021

1503 KT-UA-2021 19.08.2021

1505 -0217 13.08.2021

1701 UA100340/2021/011133 09.08.2021

1703 UA100340/2021/01017 20.08.2021

3001 SWIFT 02.08.2021

3007 довідка 03.08.2021

4100 02/11/20-48 02.11.2020

4207 224-21/01 10.01.2021

9000 Інформація про вартість імпорт 03.08.2021

Коригування:

Товар № 1/1:

- графа 26: «Опис товарів»: Філе рибне морожене: Лосося атлантичного (Salmo Salar) «коричневе м`ясо лосося» (Salmon brown meat)» являє собою смужки тонких продовжених обрізків (підшкурні обрізки, слайси) нарізані з бокової частини риби, без кісток, різні за розміром та формою, на деяких спостерігаються залишки шкіри, світло-коричневого до рожево-оранжевого кольору м`яса, продукт аквакультури, свіжоморожені в блоках, в глазурі +/-10%, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавались, без консервантів. Загальна кількість місць: 980 целофанових пакетів; Загальна кількість нетто: 20181 кг; Дата виготовлення: 07.2021 р; Термін придатності при температурі зберігання -24С: 12 місяців від дати виробництва; Торговельна марка: немає данних, Виробник: Виробник: LT68-11EB, UАВ Viciunai ir partneirai, Birutes g. 48, Plunge., Plunges raj., Lithuania; Країна виробника: LT.

- графа 27: «Ціна товару»: 19171,9500

- графа 28: «Розрахована декларантом митна вартість товару»: валюта EUR; курс валюти 31,169; сума у валюті 19845,7000; сума у грн. 618570,5100

- графа 30: «Коригування»: валюта EUR; вартість за одиницю 3,3316; загальна сума 67235,02; кількість 20181

- графа 33: «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості»

На виконання положень ст.ст. 52-55, 57, 58, 335 МКУ, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження, заявленої митної вартості за МД № UA100340/2021/011758 встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості, та документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, зокрема, витрати понесені на транспортування, а надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат, договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг відсутній серед наданих документів.

Разом з тим повідомляємо, при заявлені декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс «FCA Siauliai», Литва, як це зазначено у МД, відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг; заявка на здійснення послуг по доставці товарів; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Крім того, згідно з п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 02.11.2020 № 02/11/20-48 обумовлено, що загальна кількість товару погоджується сторонами, п. 3.1 Зовнішньоекономічного контракту передбачено Замовлення Покупця в письмовій формі на партію товару з датою відвантаження, проте даних документів до митного оформлення не надано.

Також, п. 3.2 зовнішньоекономічного контракту визначено, що термін поставки обумовлюється в інвойсі, проте в наданому до митного оформлення інвойсі від 03.08.2021 № LUKA21080301 термін поставки не зазначено.

Тому відповідно до ч. 2 ст. 58 МКУ з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Зазначаємо, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч. 2 ст. 58 МКУ).

З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимогам ч. 2 та 3 ст. 53, ст. 57 МКУ додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

Однак у строк, встановлений ч. 3 ст. 53, п. 2 ч. 2 ст. 255 МКУ, декларантом надано додаткові документи не у повному обсязі. Надано договір на перевезення, заявку та прайс-лист. При цьому надані додатково документи не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість.

Додатково надані декларантом транспортний договір та заявка передбачають обов`язкову наявність рахунка-фактури (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг та акта виконаних робіт, які декларантом не надано. Наданий прайс-лист від постачальника товару, а не від виробника на конкретний товар на певних умовах поставки. Прейскурант (прайс-лист) це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Разом з тим, для підтвердження ціни як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р., митним органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмежному колу покупців. Відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 МКУ або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, подані декларантом основні та додаткові документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості та щодо ціни, що підлягає сплаті за товар, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до ч. 2 ст. 58 МКУ.

У зв`язку із зазначеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч. 4 ст. 57 МКУ. Жодних вимог у порядку ч. 6 ст. 55 МКУ від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядний метод визначення митної вартості 2а за ціною договору щодо ідентичних відповідно до ст. 59 МКУ неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації при митне оформлення ідентичних товарів за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаного методу. Натомість у митного органу наявна інформація, що відповідає ст. 60 МКУ, та є підставою для застосування другорядного методу 2б за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування методу 2б також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар № 1 - 3,3316 Євро/кг (МД від 15.07.2020 № UA 100330/2021/326372). Рішення винесено без урахування термінів, передбачених ст. 53 МКУ, на письмове прохання суб`єкта ЗЕД (заява від 21.08.2021 № 2108-1, надіслана та приєднаний до бази даних митниці 22.08.2021 о 10:18 год.). Декларант має право на випуск товарів у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X МКУ. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості товарів у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду. Перелік вимог щодо подання додаткових документів, передбачених ст. 53 МКУ, за умови надання яких митна вартість може бути визнана: транспортні (перевізні) документи; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Наголошуємо про право митного органу щодо потреби в уточненні будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки, визначене статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, яка є невід`ємною частиною Угоди про заснування Світової організації торгівлі.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача від 19.08.2021 р. № КТ-UA-2021 та № UА100000/2021/100029/2 від 22.08.2021 р., позивач оскаржив їх у судовому порядку.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (т.1 а.с.23-24, 28-48, 56-107):

- картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100340/2021/01020;

- МД UА100340/2021/011940;

- Proforma LUKA 21072601 від 26.07.2021 р.;

- Іnvoice № LUKA 21080301 від 03.08.2021 р.;

- міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 430586 від 03.08.2021 р.;

- міжнародного сертифіката для ввезення (пересилання) на митну територію України рибних продуктів, призначених для споживання людиною (Veterinary certificate) LT0163389/L2-16107 від 03.08.2021 р.;

- Certificate of origin № LT22122296 від 03.08.2021 р.;

- декларації виробника від 27.07.2021 р.;

- контракту № 02/11/20-48 від 02.11.2020 р., укладеного між Закритим акціонерним товариством «Grandluka» (Шяуляй, Литва), як Постачальником, та позивачем, як Покупцем, разом із Додаткової угодою до нього № 1 від 02.11.2020;

- договору про надання послуг митного брокера № 224-21 / 01 від 10.01.2021 р., разом із Додатком № 1;

- інформації про вартість імпортованої рибної продукції на кордоні України Асоціації «Українських імпортерів риби та морепродуктів» станом на 03.08.2021 р. та на 19.08.2021 р.;

- заяви позивача, вих. № 01/30-70 від 27.08.2021 р., директору КНДІСЕ МЮ України про проведення експертного товарознавчого дослідження;

- Висновку експертного дослідження за результатами проведення товарознавчого дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 01.09.2021 № 26779/21-54, складеного за замовленням директора ТОВ «АКВАФРОСТ», відповідно до п. 1 «Висновок» якого:

- відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності задекларований товар, що ввезений на митну території України, а сама риба морожена коричневе м`ясо Лосося (Salmo Salar), обрізки, продукт аквакультури, свіжоморожені в блоках, в глазурі +/10%, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавались, без консервантів, виробник UAB Viciunair Partneria, що постачається у рамках контракту № 02/11/20-48 від 02.11.2020 та інвойсу № LUKA21080301 від 03.08.2021 згідно характеристик УКТЗЕД, найбільш повно відповідає характеристикам, які наведено в у товарній позиції 0304 «Філе рибне та інше м`ясо риб (включаючи фарш), свіже, охолоджене або морожене»: - інше, морожене: - - інші: - - - інші : - - - - прісноводної риби;

- довідки ФОП ОСОБА_1 про транспорті витрати, вих. № 47 від 03.08.2021 р., із зазначенням вартості перевезення за певними маршрутами та загальної вартості перевезення (38000,00 грн.) для пред`явлення в митні органи, у якій також зазначено, що страхування вантажу не проводилось;

- заявки на разове перевезення № 1 від 29.07.2021 р., згідно договору № 210721 від 21.07.2021 р.;

- договору № 210721 від 21.07.2021 р. на транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях, укладеного між ФОП ОСОБА_1 , як Експедитором, та позивачем, як Замовником;

- swift-рахунку від 02.08.21;

- пакувальних листів країни походження;

- заяв агента з митного оформлення від 16.08.2021 р., 20.08.2021 р., 21.08.2021 р.;

- пояснень митного брокера від 13.08.2021 р.;

- Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, відповідачем суду також надано копії, зокрема (т.1 а.с.133):

- акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.08.2021, згідно з пп. 8.3.4 п. 8.3 якого, шляхом огляду (переогляду) виявлено: у відповідності до вимог частини другої статті 338, статей 361-363 Митного кодексу України проведено митний огляд з вибірковим розкриттям пакувальних місць та частковим обстеженням т/з з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеній у митній декларації, поданій до митного оформлення. Забезпечено ідентифікацію товарів шляхом здійснення цифрової фотозйомки. Під час проведення огляду встановлено, що згідно маркування та візуальних ознак, в оглянутих місцях товари являють собою морожене м`ясо Лосося, обрізки в блоках згідно МД та ТСД. Розміщена на палетах в плівці. На пакуванні наявне маркування виробника. Виробник «Viciunai ir partneira». Країна виробництва Литва. Відібрано зразки товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для правильної класифікації товарів УКТ ЗЕД. Пункт 8.3.3 акта стосується виключно оглянутих місць.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній до 01.01.2022 року), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній з 01.01.2022 року), суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Митним кодексом України від 13.03.2012 року № 4495-VI (далі МК України); Законом України «Про митний тариф України» від 04.06.2020 року № 674-IX (далі Закон № 674-IX), Порядком взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз), затвердженим наказом Міністерства фінансів України 02.12.2016 року № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2016 року за № 1693/29823 (далі Порядок № 1058), Порядком роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженим наказ Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 650 (далі Порядок № 650).

Щодо позовних вимог в частині: визнати неправомірним та скасувати рішення про коригування коду товару № КТ-UA-2021 від 19.08.2021 р. слід зазначити таке.

Відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари:

а) найменування;

б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;

в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах);

г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ) найменування країни походження товарів (за наявності);

д) опис упаковки (кількість, вид);

е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;

є) фактурна вартість товарів;

ж) митна вартість товарів та метод її визначення;

з) відомості про уповноважені банки декларанта;

и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати:

а) ставки митних платежів;

б) застосування пільг зі сплати митних платежів;

в) суми митних платежів;

г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу;

ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;

д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Згідно з п. 1 розділу І Порядку № 1058, цей Порядок визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) при направленні запитів про проведення досліджень (аналізів, експертиз), постанов про призначення експертиз у справах про порушення митних правил до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС (далі - СЛЕД ДФС), а також проведення досліджень (аналізів, експертиз) експертами СЛЕД ДФС.

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку № 1058 взяття проб (зразків) товарів для проведення дослідження (аналізу, експертизи) проводиться уповноваженими посадовими особами органу ДФС на підставі вмотивованого рішення керівника цього органу або особи, яка виконує його обов`язки, або постанови про взяття проб і зразків у справі про порушення митних правил.

Згідно з ч. 17 ст. 356 МК України про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 10 розділу V Порядку № 1058 відібрані проби (зразки) товарів повинні зберігатися та транспортуватися в умовах, що унеможливлюють доступ до них, забезпечують їх цілісність (збереження герметичності) та незмінність характеристик, за якими буде проводитися їх дослідження (експертиза).

Згідно з п. 1 розділу ІІІ Порядку № 1058 запит про проведення дослідження (аналізу, експертизи) готується посадовою особою органу ДФС за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку.

У запиті в обов`язковому порядку зазначаються підстава та мета направлення запиту, визначаються завдання для дослідження (аналізу, експертизи), а саме які характеристики товару (склад, фізичні, фізико-хімічні властивості тощо) необхідно перевірити або встановити.

Визначені у запиті завдання для дослідження (аналізу, експертизи) повинні відповідати меті направлення запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 МК України взяті проби (зразки) товарів під митним забезпеченням разом з актом про їх взяття у строк, що не перевищує трьох календарних днів після їх взяття, надсилаються поштою або доставляються посадовою особою митного органу до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації) для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи). Проби (зразки) товарів, що швидко псуються або мають обмежений строк зберігання, доставляються для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи) не пізніше наступного дня після їх взяття.

Згідно з п. 7 розділу V Порядку № 1058 у разі виявлення експертом під час огляду проб (зразків) товарів порушень у частині цілісності (збереження герметичності) упакування, неправильного оформлення супровідної документації, СЛЕД ДФС протягом 3 робочих днів повідомляє орган ДФС про виявлені порушення.

Орган ДФС усуває виявлені порушення у строк, що не перевищує 3 робочих днів з дня реєстрації листа СЛЕД ДФС, та повторно подає до СЛЕД ДФС необхідні матеріали (супровідну документацію, проби (зразки) товару).

У разі невжиття заходів щодо усунення виявлених порушень, у зазначений строк СЛЕД ДФС протягом 3 робочих днів повідомляє орган ДФС про проведення часткового дослідження (аналізу, експертизи) або про відмову у його проведенні.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 7 ст. 357 МК України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Дослідження (аналіз, експертиза) проб (зразків) проводиться протягом 10 днів після їх надходження до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). У разі потреби цей строк може бути продовжено за рішенням керівника спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, керівника митного органу або його заступника за місцем розташування відокремленого підрозділу зазначеного спеціалізованого органу або керівника відповідної експертної установи (організації), але не більше ніж на 20 днів.

У разі порушення встановлених цією статтею строків проведення досліджень (аналізів, експертиз) чи у разі неможливості їх проведення митний орган зобов`язаний повідомити про це декларанта або уповноважену ним особу. Збитки, завдані декларанту або уповноваженій ним особі внаслідок порушення встановлених цією статтею строків проведення досліджень (аналізів, експертиз), відшкодовуються митними органами в установленому законом порядку.

Згідно з п. 8 розділу V Порядку № 1058 дослідження (аналіз, експертиза) проб (зразків) товарів під час здійснення митного контролю та митного оформлення проводиться протягом 10 днів з дня їх надходження до СЛЕД ДФС. У разі потреби цей строк може бути продовжено за рішенням керівника СЛЕД ДФС, але не більше ніж на 20 днів.

Для продовження строку проведення дослідження (аналізу, експертизи) керівник самостійного структурного підрозділу з питань експертизи та досліджень готує клопотання на ім`я керівника СЛЕД ДФС, в якому обґрунтовує причину необхідності продовження строку проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Рішення керівника СЛЕД ДФС за результатами розгляду клопотання керівника самостійного структурного підрозділу з питань експертизи та досліджень оформлюється шляхом проставлення на клопотанні резолюції «погоджено» або «не погоджено».

Про продовження строку проведення дослідження (аналізу, експертизи) СЛЕД ДФС повідомляється орган ДФС, який призначив таке дослідження (аналіз, експертизу) не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення керівником СЛЕД ДФС.

Відповідно до п. 12 розділу V Порядку № 1058 у разі наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють проведення дослідження (аналізу, експертизи), СЛЕД ДФС протягом 3 робочих днів з дня надходження запиту про проведення дослідження (аналізу, експертизи) або постанови про призначення експертизи у справі про порушення митних правил повідомляє орган ДФС із зазначенням причини відмови у проведенні дослідження (аналізу, експертизи).

Згідно з ч.ч. 11-13 ст. 357 МК України у разі недостатньої ясності та повноти висновку експерта може бути призначено додаткове дослідження (аналіз, експертиза), яке доручається тому самому або іншому експертові.

У разі необґрунтованості висновку або виникнення сумнівів у його правильності може бути призначено повторне дослідження (аналіз, експертиза), проведення якого доручається іншому експерту.

Додаткові та повторні дослідження (аналізи, експертизи) призначаються на загальних підставах.

Відповідно до ч. 5 ст. 515 МК України висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. У разі незгоди цієї особи з висновком експерта у постанові, яка виноситься у справі, повинно міститися обґрунтування такої незгоди.

Згідно з п.п. 6, 7 розділу VI Порядку № 1058 неврахування висновку, оформленого за запитом про проведення дослідження (аналізу, експертизи), або незгода з висновком, оформленим за постановою про призначення експертизи у справі про порушення митних правил, повинні бути обґрунтовані посадовою особою органу ДФС при прийнятті рішення.

Якщо при розгляді висновку експерта виникла потреба в отриманні додаткових відомостей щодо досліджуваної проби (зразка) товару, може бути призначено додаткове дослідження (аналіз, експертиза), яке доручається тому самому або іншому експерту.

Відповідно до з п.п. 8, 9 розділу VI Порядку № 1058 у разі наявності підстав вважати висновок необґрунтованим або виникнення сумнівів у його правильності може бути призначено повторне дослідження (аналіз, експертиза), проведення якого доручається іншому експерту.

Рішення про призначення додаткового або повторного дослідження (аналізу, експертизи) під час здійснення податкового контролю, митного контролю та митного оформлення оформлюється уповноваженою посадовою особою органу ДФС у вигляді запиту про проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Згідно зі ст. 67 МК України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Законом № 674-IX затверджено Основні правила інтерпретації УКТЗЕД, якими передбачено, що класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Відповідно до п. 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіs mutandіs), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

З вказаного слідує, що класифікація товарів згідно УКТЗЕД здійснюється за назвами товарних позицій.

Згідно з ч. 5 ст. 338 МК України, крім випадків, зазначених у частинах другій - четвертій цієї статті, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи митних органів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов`язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Згідно з Митним тарифом України, який є Додатком до Закону № 674-IX, зокрема:

- до коду УКТЗЕД 0304 віднесено: Філе рибне та інше м`ясо риб (включаючи фарш), свіже, охолоджене або морожене: - філе свіже або охолоджене тиляпії (Oreochromіs spp.), сома (Pangasіus spp., Sіlurus spp., Clarіas spp., Іctalurus spp.), коропа (Cyprіnus spp., Carassіus spp., Ctenopharyngodon іdellus, Hypophthalmіchthys spp., Cіrrhіnus spp., Mylopharyngodon pіceus, Catla catla, Labeo spp., Osteochіlus hasseltі, Leptobarbus hoevanі, Megalobrama spp.), вугря (Anguіlla spp.), латеса нільського (Lates nіlotіcus) і змієголова (Channa spp.)

- до коду УКТЗЕД 0304 99 21 00, який за першим методом визначено позивачем, віднесено: - - - - прісноводної риби, - - - - інші;

- до коду УКТЗЕД 0304 81 00 00, визначеного відповідачем, віднесено: - - лосося тихоокеанського (Oncorhynchus nerka, Oncorhynchus gorbuscha, Oncorhynchus keta, Oncorhynchus tschawytscha, Oncorhynchus kіsutch, Oncorhynchus masou і Oncorhynchus rhodurus), лосося атлантичного (Salmo salar) і лосося дунайського (Hucho hucho).

Судом встановлено, що в графі 31 поданої позивачем митної декларації UA100340/2021/011133 «Вантажні місця та опис товарів» зазначено, зокрема: 1. Риба морожена: коричневе м`ясо Лосося (Salmo Salar), обрізки, продукт аквакультури, свіжоморожені в блоках, в глазурі +/-10%, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалась, без консервантів.

Згідно зі змістом висновку оскаржуваного рішення про визначення коду товару:

- опис товару (графа 31 ВМД): Філе рибне морожене, лосося атлантичного (Salmo Salar), являє собою смужки м`яса, нарізані паралельно хребту риби, які являють собою правий чи лівий бік риби, голова, кишки, плавці (спинні, анальні, хвостові, черевні, грудні) і кістки (хребет, черевні та реберні кістки, кістки зябрового апарату і т.ін.) вилучені, половинки не з`єднані між собою, у вигляді заморожених тонких подовжених обрізків м`яса з бокової частини риби, різні за розміром та формою, на деяких спостерігаються залишки шкіри. Не піддане тепловій обробці, без додання солі та спецій (прянощів). Колір м`яса від світло-коричневого до рожево-оранжевого, консистенція щільна.

Разом з тим, відповідно до п. 12 «Висновки» Висновку № -0217 Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України, складеного 13 серпня 2021 року за замовленням Київської митниці (м/п «Східний»), та на підставі якого прийнято оскаржуване рішення про визначення коду товару:

- у наданому сертифікаті якості (п.п.7.4) продукт пойменовано як «Мороженое коричневое мясо лосося Frozen Salmon brown meat (Salmo Salar) Aquaculture product; дата виробництва: липень 2021, температура зберігання: мінус 18°С;

- у перекладі з латинської [4] Salmo Salar лосось атлантичний [озерний] сьомга;

- за результатами досліджень надана проба являє собою заморожені тонкі подовжені обрізки м`яса з бокової частини риби родини лососевих, різні за розміром та формою, на деяких спостерігаються залишки шкіри; без плавців та кісток. Проба не піддана тепловій обробці, без додавання солі та спецій (прянощів).

З встановленого вбачається, зокрема, що:

- опис товару, викладений у висновку оскаржуваного рішення про визначення коду товару, не відповідає опису наданої для досліджень проби, викладеному у п. 12 «Висновки» Висновку № -0217 Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України, складеного 13 серпня 2021 року за замовленням Київської митниці (м/п «Східний»), та на підставі якого прийнято оскаржуване рішення про визначення коду товару;

- віднесення задекларованого позивачем товару саме до лосося атлантичного (Salmo Salar) не відповідає перекладу «Salmo Salar» з латинської, зазначеному у застосованому відповідачем висновку СЛЕД Держмитслужби від 13.08.2021 № -0217, згідно з яким, це не лише лосось атлантичний, а й озерний, та відповідно, прісноводний.

Крім того, у зазначеному висновку вказано, що встановлення виду риби, з якої отримано відповідний продукт, виходить за межі наявних уповноважень та компетенції фахівців Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

При цьому, жодних доводів щодо призначення за наведених обставин додаткового та/або повторного дослідження (аналізу, експертизи) відповідачем не зазначено та доказів на їх підтвердження не надано.

Отже, здійснення визначення відповідачем класифікації товару у спірних правовідносинах згідно УКТЗЕД за назвою «Salmo Salar», про що зазначено в представником відповідача в судовому засіданні 02.11.2022 року, як лосося атлантичного (Salmo Salar), є необґрунтованим, недоведеним та безпідставним.

При цьому, щодо висновку № -0217 Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України, складеного 13 серпня 2021 року за замовленням Київської митниці (м/п «Східний»), додатково слід зазначити, що він:

- не відповідає меті подання запиту: встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно УКТЗЕД;

- ним не виконане завдання для дослідження (аналізу, експертизи): - визначальні показники та характеристики для ідентифікації: Вид обробки риби, вміст харчових та смакових добавок; - Інші характеристики товару, необхідні для його однозначної ідентифікації та класифікації згідно УКТЗЕД; - Можливість недостовірного декларування вмісту харчових та смакових добавок.

За таких умов, вказаний висновок не можна вважати належним доказом у розумінні приписів ст. 73 КАС України, а результати такого дослідження митних органів достовірними.

При цьому, як наведено судом вище, згідно з ч.ч. 11-13 ст. 357 МК України у разі недостатньої ясності та повноти висновку експерта може бути призначено додаткове дослідження (аналіз, експертиза), яке доручається тому самому або іншому експертові.

У разі необґрунтованості висновку або виникнення сумнівів у його правильності може бути призначено повторне дослідження (аналіз, експертиза), проведення якого доручається іншому експерту.

Додаткові та повторні дослідження (аналізи, експертизи) призначаються на загальних підставах.

Відповідно до ч. 5 ст. 515 МК України висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

З позиції ЄСПЛ важливою вимогою до доказування є належна якість доказів, якими суд обґрунтовує своє рішення. Стаття 6 Конвенції не встановлює якихось вимог до порядку оцінки доказів національним судом, а залишає вирішення цього питання «на поталу» національному законодавству і національним судам.

Разом з тим у питаннях використання національними судами доказів ЄСПЛ застосовує широку палітру термінів на позначення якісних характеристик доказів, акцентуючи особливу увагу на їх належності, тобто на змістовому логічному зв`язку між доказом та обставинами справи, а також на дотриманні належного процесуального порядку отримання, подання та дослідження доказів, від чого залежить їх допустимість (рішення у справах: «Георгіос Папагеоргіу проти Греції», «Перна проти Італії», «Жуковський проти України»). При цьому береться до уваги такий процесуальний порядок, який визначений національним законодавством.

24.11.2016 року ЄСПЛ прийнято рішення у справі «Полімерконтейнер» проти України» (заява № 23620/05), яке набуло статусу остаточного 24.02.2017 року.

«Підприємство-заявник скаржилося, зокрема, на тривалу практику органів митної служби щодо присвоєння невірного коду імпортним товарам, чим встановлювалась більша ставка ввізного мита, всупереч численним фактичним висновкам, викладеним у рішеннях суду, які були винесені на користь підприємства-заявника…

У 1999 році підприємство-заявник почало на регулярній основі імпортувати до України матеріал необхідного для його виробничої діяльності типу. Кожного разу органи Державної митної служби України присвоювали код класифікації на його імпортовані товари, на основі якого підприємство-заявник повинне було сплачувати ставку ввізного мита у розмірі 5 %. Підприємство-заявник оскаржувало кожне таке рішення до національних судів і домагалося повернення надмірно сплаченого мита. Воно стверджувало, що у разі якби класифікація була вірною, йому б довелося сплачувати ставку ввізного мита у розмірі лише 1 %. На товар, якого це стосувалося, було накладено арешт в очікуванні результату судового розгляду.

Суди кожного разу виносили рішення на користь підприємства-заявника. Зокрема, в матеріалах справи міститься вісім остаточних рішень, якими було скасовано чотирнадцять відповідних рішень органів митної служби, винесених у різні дати в період між 2001 та 2006 роками та вирішено повернути підприємству-заявнику надмірно сплачене податкове зобов`язання.

Національні суди неодноразово заявляли, що це питання вже розглядалося багато разів, і що продовження органами митної служби практики помилкового присвоєння «дорожчого» коду імпортному товару підприємства-заявника ставить під сумнів остаточність цих рішень та авторитет судів у цілому…

Суд наголошує, що першою і найбільш важливою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння майном має бути законним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, п. 58, ЄСПЛ 1999-II). Умова законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Хентріх проти Франції» (Hentrich v. France), від 22 вересня 1994 року, п. 42, серія А № 296-А, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Крім того, будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших авторитетних джерел, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), від 23 вересня 1982 року, пп. 69-73, серія А №52).

Повертаючись до цієї справи, Суд зазначає, що, як було встановлено національними судами, в період між 2001 і 2006 роками органи митної служби присвоювали невірний код товару, який підприємство-заявник імпортувало в Україну, що призвело до значного збільшення ставки ввізного мита. Це змусило підприємство-заявника регулярно звертатися до суду з ідентичними претензіями. Хоча в кожному окремому випадку національний суд виносив рішення на користь підприємства-заявника та зупиняв виконання оскаржуваних рішень, це не завадило органам митної служби продовжувати присвоювати один і той самий невірний код тому й самому імпортованому товару. Іншими словами, судові рішення були позбавлені будь-якого процесуального ефекту і обмежувалися лише повідомленням факту відшкодування.

Суд надає значення заявам національних судів, що така практика ставила під сумнів остаточність їх рішень та авторитет судів у цілому (див. п. 9 вище). Немає жодних підстав ставити під сумнів такі судові рішення. Суд інтерпретує це як ознаку того, що органи митної служби діяли свавільно та що механізми припинення такої практики були відсутні».

У постанові Верховного Суду від 04.06.2019 р. у справі № 808/2010/17, судом зазначено, що при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України» митним органом неповно з`ясовано відомості про товар (визначальні характеристики), зазначені у наданих для митного контролю документах, що послугувало підставою для визнання протиправним та скасування рішення митного органу про визначення коду товару.

Верховний Суд у постановах від 03.04.2018 року у справі № 814/1256/17, від 04.04.2018 року у справі № 818/297/17, від 10.09.2020 року у справі № 825/3466/15-а, неодноразово зазначав, що неповнота дослідження (аналізу, експертизи) товару, в тому числі пов`язана із з`ясуванням лише частини визначальних для класифікації товару характеристик, слугує підставою для висновку про протиправність рішення митного органу про визначення коду товару.

З урахуванням приписів п. 2 розділу ІІІ Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз), Нормативів взяття проб (зразків) товарів для проведення дослідження (експертизи), форм акта про взяття проб (зразків) товарів та висновку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1058 від 02.12.2016 р., до запиту про проведення дослідження (аналізу, експертизи) додається, зокрема, техніко-технологічна документація про склад, фізико-хімічні властивості товарів, інформація про основні технологічні стадії їх виробництва та призначення.

Відповідачем не надано доказів витребування у позивача технологічних карт, технологічних інструкцій з метою встановлення призначення товару у виробництві, його технологічного використання та хімічних властивостей при взаємодії з іншими реактивами під час виробничих процесів тощо.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідачем всупереч вимог п. 4 Розділу ІІІ № 650, неповно з`ясовано відомості про товар (визначальні характеристики), зазначені у наданих для митного контролю документах.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.06.2019 року у справі № 808/2010/17.

Встановлені судом обставини та здійснені на їх підставі висновки також свідчать про необґрунтованість та безпідставність решти доводів представника відповідача щодо правомірності оскаржуваного рішення, а саме, що: 1) Salmo Salar тихоокеанська риба, проте, за кодом, визначеним позивачем, це прісноводна риба; опис товару, із зазначенням, зокрема, «филе рибне» не впливає в даному випадку на визначення коду товару (судове засідання 15.09.2022 року); 2) кваліфікація «Salmo Salar» не впливає в даному випадку на визначення коду товару, товар відноситься до філе лосося, при цьому лабораторія своїм висновком не встановлює коди товарів (судове засідання 07.10.2022 року), в тому числі як таких, що є суперечливими, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи щодо задекларованого позивачем товару.

Щодо зміни відповідачем позиції щодо спірних правовідносин суд у цій справі також застосував принцип «естопель», тобто принцип, який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому та/або іншому судовому процесі. Принцип «естопель», зокрема, застосовано в практиці Європейського суду з прав людини («Хохліч проти України», заява № 41707/98; «Рефаг парті зі (Партія добробуту) Туреччини та інші проти Туреччини, заяви №№ 41340/98, 41342/98, 41344/98 ), він підлягає застосуванню і українськими судами.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до п. 1 «Висновок» Висновку експертного дослідження за результатами проведення товарознавчого дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 01.09.2021 № 26779/21-54, складеного за замовленням директора ТОВ «АКВАФРОСТ»:

- відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності задекларований товар, що ввезений на митну території України, а сама риба морожена коричневе м`ясо Лосося (Salmo Salar), обрізки, продукт аквакультури, свіжоморожені в блоках, в глазурі +/10%, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавались, без консервантів, виробник UAB Viciunair Partneria, що постачається у рамках контракту № 02/11/20-48 від 02.11.2020 та інвойсу № LUKA21080301 від 03.08.2021 згідно характеристик УКТЗЕД, найбільш повно відповідає характеристикам, які наведено в у товарній позиції 0304 «Філе рибне та інше м`ясо риб (включаючи фарш), свіже, охолоджене або морожене»: - інше, морожене: - - інші: - - - інші : - - - - прісноводної риби.

При цьому, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року у справі № 640/7073/21, оскільки судова практика (судові рішення першої та апеляційної інстанцій) не є обов`язковою для врахування судом.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, згідно з ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

З наведеного вбачається, що обов`язковими для врахування судом є лише та виключно висновки Верховного Суду.

При цьому також, суд звертає увагу представника відповідача, що зазначене ним рішення у справі № 640/7073/21 прийнято судом на підставі інших фактичних обставин тощо.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та/або положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини.

Щодо позовних вимог в частині: визнати неправомірним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА100000/2021/100029/2 від 22.08.2021 р. слід зазначити таке.

Відповідно до п.п. 23, 24, 29 ч. 1 ст. 4 МК України у цьому Кодексі наведені нижче терміни і поняття вживаються в такому значенні:

митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку;

митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 318 МК України митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 МК України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи.

Відповідно до ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення, яка згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі з урахуванням результатів аналізу ризиків та залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України визначає перелік таких митних формальностей та необхідність участі у їх виконанні посадової особи митного органу.

У разі якщо автоматизованою системою митного оформлення або посадовою особою митного органу за результатами застосування системи управління ризиками не визначено необхідності участі у виконанні митних формальностей щодо товарів і транспортних засобів комерційного призначення посадової особи митного органу, такі митні формальності виконуються автоматизованою системою митного оформлення в автоматичному режимі.

Інформація про виконання митних формальностей автоматизованою системою митного оформлення в автоматичному режимі вноситься до єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України та передається декларанту або уповноваженій ним особі.

Згідно з ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:

1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;

2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;

3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;

4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;

6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Частиною 1 статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 7 ст. 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.ч. 5, 6, 8 ст. 55 МК України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч. 2 , 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. (ч. 2 ст. 256 МК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Відповідно до ст. 320 МК України форми та обсяги контролю обираються: посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або автоматизованою системою управління ризиками. Не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Форми та обсяг митного контролю після завершення митного оформлення, визначаються в порядку, встановленому цим Кодексом. На вимогу власника товарів, щодо яких визначено форму та обсяг митного контролю, або уповноваженої ним особи митні органи зобов`язані письмово повідомити про це протягом години, якщо інший строк повідомлення не визначено цим Кодексом.

Якщо автоматизованою системою управління ризиками або посадовою особою митного органу за результатами застосування системи управління ризиками не визначено необхідності проведення митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митне оформлення та випуск цих товарів, транспортних засобів здійснюється без проведення їх митного огляду.

Форми та обсяги митного контролю, визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті, є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускається.

Визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті форми та обсяги митного контролю можуть бути змінені або скасовані у випадках та в порядку, що визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 334 МК України митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 335 МК України час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості:

при перевезенні водним транспортом:

а) генеральна декларація, що містить, зокрема, найменування та опис судна, відомості про його реєстрацію та національну належність, прізвище капітана, прізвище та адресу суднового агента;

б) декларація про вантаж, яка містить, зокрема, відомості про найменування портів відправки, портів заходу судна, завантаження та вивантаження товарів, першого порту відправки товарів, порту вивантаження товарів, що залишаються на борту, перелік коносаментів або інших документів, що підтверджують наявність та зміст договору морського (річкового) перевезення, кількість вантажних місць товару, опис та вид упаковки товарів, які підлягають вивантаженню у даному порту;

в) декларація про припаси (суднові припаси), яка містить, зокрема, відомості про найменування суднових припасів, що є в наявності на судні, та їх кількість;

г) декларація про особисті речі екіпажу судна;

ґ) суднова роль, що містить відомості про кількість і склад членів екіпажу під час прибуття і відправлення судна, зокрема, прізвища, імена, громадянство, звання або посаду, дату і місце народження, вид і номер документа, що посвідчує особу;

д) список пасажирів, що містить відомості про пасажирів під час прибуття і відправлення судна, зокрема, кількість пасажирів на судні, прізвища, імена, громадянство, дату і місце народження, порти посадки і висадки;

е) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

є) транспортні (перевізні) документи на товари (за наявності), які містять, зокрема, відомості про загальну кількість товарів, кількість вантажних місць, найменування товарів, вид упаковки;

ж) комерційні документи (за наявності) на товари та відомості про розміщення товарів на борту судна;

з) відомості про наявність (відсутність) на борту судна товарів, ввезення яких на митну територію України заборонено або обмежено, включаючи валютні цінності, наявні у членів екіпажу, лікарські засоби, до складу яких входять наркотичні, сильнодіючі засоби, психотропні та отруйні речовини;

и) відомості про наявність (відсутність) на борту судна небезпечних товарів, зброї, боєприпасів.

Незалежно від виду транспорту, яким здійснюється переміщення товарів, під час прибуття товарів у пункт пропуску через державний кордон України надаються документи (відомості) або їх реквізити, у тому числі засобами інформаційних технологій (або у вигляді електронного документа), які підтверджують дотримання заборон та/або обмежень згідно із законами України щодо пропуску товарів через митний кордон України, крім тих, що необхідні виключно для поміщення товарів у митний режим.

Якщо цим Кодексом та іншими законами України передбачено надання таких документів (відомостей) митним органам державними органами, установами та організаціями, уповноваженими на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, у формі електронних документів, засвідчених електронним цифровим підписом, через єдиний державний інформаційний веб-портал "Єдине вікно для міжнародної торгівлі", митним органам забороняється вимагати надання таких документів (відомостей) декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником чи іншою заінтересованою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:

1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;

3) транспортні (перевізні) документи;

4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;

5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);

7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;

8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;

9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;

10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;

11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

У спрощеній митній декларації, яка використовується для декларування та митного оформлення товарів, декларантом яких є АЕО, зазначаються відомості лише згідно з такими пунктами цієї частини:

Відповідно до ч. 4 ст. 335 МК України під час надання митному органу попереднього повідомлення про намір здійснити переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України митному органу надаються такі документи та/або відомості, у тому числі засобами інформаційних технологій:

1) для ввезення товарів на митну територію України:

а) заява встановленої форми про намір здійснити ввезення товарів на митну територію України (попереднє повідомлення або попередня митна декларація);

б) відомості про найменування, обсяг (кількість) та вартість товарів, які планується ввезти на митну територію України;

в) вид транспорту, яким планується здійснити ввезення товарів на митну територію України;

г) назва пункту пропуску через державний кордон України (митного органу), через який планується ввезення товарів;

ґ) відомості про документи, що підтверджують дотримання встановлених відповідно до закону заборон та/або обмежень щодо пропуску товарів через митний кордон України;

2) для вивезення товарів з митної території України - митна декларація на товари або супровідні документи на товари у випадках, встановлених цим Кодексом, які подаються митному органу для митного контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи, з таких підстав.

По-перше, щодо підстав прийняття оскаржуваного рішення: документи містять розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості, та документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, зокрема, витрати понесені на транспортування, а надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат, договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг відсутній серед наданих документів. Разом з тим повідомляємо, при заявлені декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс «FCA Siauliai», Литва, як це зазначено у МД, відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг; заявка на здійснення послуг по доставці товарів; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Крім того, згідно з п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 02.11.2020 № 02/11/20-48 обумовлено, що загальна кількість товару погоджується сторонами, п. 3.1 Зовнішньоекономічного контракту передбачено Замовлення Покупця в письмовій формі на партію товару з датою відвантаження, проте даних документів до митного оформлення не надано, слід зазначити таке.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідачем визнаються фактичні обставини справи, зокрема, щодо надання позивачем (декларантом) у строк, встановлений ч. 3 ст. 53, п. 2 ч. 2 ст. 255 МКУ, додаткових документів, а саме договору на перевезення, заявки та прайс-листа.

З урахуванням наданих сторонами документів, в тому числі змісту оскаржуваного рішення, наявних в матеріалах справи, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Тому, згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України, зазначені обставини, не підлягають доказуванню.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні відповідачем здійснено висновок, що надані додатково документи не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість.

При цьому, в рішенні взагалі відсутнє обґрунтування відповідача / аналіз обставин-підстав, з яких останній дійшов висновку про те, що додатково надані документи не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість.

Отже, наведені підстави прийняття оскаржуваного рішення є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

По-друге, щодо підстави прийняття оскаржуваного рішення: п. 3.2 зовнішньоекономічного контракту визначено, що термін поставки обумовлюється в інвойсі, проте в наданому до митного оформлення інвойсі від 03.08.2021 № LUKA21080301 термін поставки не зазначено, слід зазначити таке.

В оскаржуваному рішенні та у відзиві на позовну заяву не зазначено юридичних підстав, з яких відповідач вважає, що зазначення терміну поставки в інвойсі є законодавчо обов`язковим.

При цьому, суд звертає увагу на те, що фактурна вартість товару - це вартість товару, що зазначається в рахунку-фактурі/інвойсі, при цьому затвердженої форми рахунку-фактури та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено, в тому числі вимог щодо зазначення складових ціни товару.

Рахунок-фактура (інвойс) - вид комерційного рахунка, в якому зазначається сума, що повинна бути сплачена за товар.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості митний орган має впевнитись, що рахунок-фактуру можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.

Суд зазначає, що поданий позивачем інвойс від 03.08.2021 № LUKA21080301 для митного оформлення товару містив відомості щодо ціни товару, яка підлягає сплаті (сплачена), а також міг бути ідентифікований з поставкою товару з огляду на наявність у ньому посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 02/11/20-48 від 02.11.2020 р.

При цьому, в оскаржуваному рішенні також не зазначено жодних підстав (фактичних і юридичних) та не наведено їх аналіз, з яких відповідач дійшов висновку, що відсутність зазначення у інвойсі терміну поставки, яке не є законодавчо обов`язковим, та за наявності фактичного посилання, зокрема, на контракт, свідчить про те, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими та безпідставними.

По-третє, щодо підстав прийняття оскаржуваного рішення: додатково надані декларантом транспортний договір та заявка передбачають обов`язкову наявність рахунка-фактури (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг та акта виконаних робіт, які декларантом не надано. Наданий прайс-лист від постачальника товару, а не від виробника на конкретний товар на певних умовах поставки. Прейскурант (прайс-лист) це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів, слід зазначити таке.

По-перше, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивачем були подані такі документи:

1) первісно: Митна декларація, заповнена у звичайному порядку (крім позначеної кодом « 0830») UA100340/2021/011133 від 09.08.2021

Сертифікат якості (Certificate of quality) 21072701-1 від 27.07.2021

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) LUKA21080301 від 03.08.2021

Автотранспортна накладна (Road consignment note) 430586 від 03.08.2021

Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) LT0163389/L2-16107 від 03.08.2021

Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) LT22122296 від 03.08.2021

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка від 03.08.2021

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується 02/11/20-48 від 02.11.2020

Договір про надання послуг митного брокера 224-21/01 від 10.01.2021

Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ 7350339 від 05.08.2021

Інші некласифіковані документи Інформація про вартість імпо від 03.08.2021

Копія митної декларації країни відправлення 21L800047 від 03.08.2021

2) додатково: договір № 210721 від 21.07.2021 р. на транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях, укладеного між ФОП ОСОБА_1 , як Експедитором, та позивачем, як Замовником; заявка на разове перевезення № 1 від 29.07.2021 р., згідно договору № 210721 від 21.07.2021 р.

По-друге, як наведено судом вище, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. (ч. 6 ст. 53 МК України)

З наведеного вбачається, зокрема, що прайс-листи виробника товару є необов`язковими (додатковими) документами, подаються за наявності та у разі: якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів.

Виходячи з вищенаведених висновків суду щодо необґрунтованості та безпідставності вищевказаних фактичних обставин-підстав прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем не доведено наявність підстав для обов`язкового надання позивачем у спірних правовідносинах саме наведених відповідачем документів для усунення розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості.

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними.

По-четверте, щодо підстави прийняття оскаржуваного рішення: подані декларантом основні та додаткові документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості та щодо ціни, що підлягає сплаті за товар, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до ч. 2 ст. 58 МКУ. У зв`язку із зазначеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч. 4 ст. 57 МКУ. Жодних вимог у порядку ч. 6 ст. 55 МКУ від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядний метод визначення митної вартості 2а за ціною договору щодо ідентичних відповідно до ст. 59 МКУ неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації при митне оформлення ідентичних товарів за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаного методу. Натомість у митного органу наявна інформація, що відповідає ст. 60 МКУ, та є підставою для застосування другорядного методу 2б за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування методу 2б також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар № 1 - 3,3316 Євро/кг (МД від 15.07.2020 № UA 100330/2021/326372), слід зазначити таке.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації баз даних, зокрема, АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС Держмитслужби України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду в аналогічних (подібних) правовідносинах, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.06.2022 року у справі № 280/1824/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 19.02.2019 року у справі № 805/2713/16-а та від 08.02.2019 року у справі № 825/648/17 тощо.

Крім того, безпідставного порівняння відповідачем митної вартості товару, зазначеної у митній декларації іншого підприємства (МД від 15.07.2020 № UA 100330/2021/326372), де була зазначена більша митна вартість, оскільки така обставина не може бути безумовною причиною для коригування митної вартості товару у бік її збільшення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 28.11.2019 у справі № 1440/2062/18.

Також, аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України.

Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, та не містять неточностей чи розбіжностей.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як містили розбіжності, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 2 квітня 2019 року у справі № 809/784/16 (адміністративне провадження № К/9901/17149/18) тощо.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:

- на виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позовних вимог та правомірність оскаржуваних рішень. Позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини та/або фактичним обставинам справи;

- рішення про коригування: коду товару № КТ-UA-2021 від 19.08.2021 р.; митної вартості товарів № UА100000/2021/100029/2 від 22.08.2021 р., прийняті відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, тому вони є протиправними та підлягають скасуванню, відповідно

- позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додане платіжне доручення від 11 жовтня 2021 року (т.1 а.с.18) про сплату суми судового збору в розмірі 6770,00 грн., яка є належною за подання даного позову.

Відповідно, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 6770,00 грн. (шість тисяч сімсот сімдесят гривень 00 копійок).

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 р. № 928) до 31 грудня 2022 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Справу розглянуто, рішення прийнято також з урахуванням: часу тимчасової непрацездатності головуючого судді; часу перебування головуючого судді у відпустці; наказу голови Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року № 9-ОС/Д/С «Про особливий режим роботи Одеського окружного адміністративного суду»; статей 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»; законів України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», якими затверджено Укази Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, від 22.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022; рішення Ради суддів України від 24.02.2022 № 9.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 250, 255, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 1-Е, с. Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеська область, 68094; ідентифікаційний код юридичної особи: 33798852) до Київської митниці (місцезнаходження: бульвар Гавела Вацлава, буд. 8-А, м. Київ, 03124; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 43997555) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про визначення коду товару від 19.08.2021 р. № КТ-UA-2021.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100000/2021/100029/2 від 22.08.2021 р.

Стягнути з Київської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» суму судового збору в розмірі 6770,00 грн. (шість тисяч сімсот сімдесят гривень 00 копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення складено 11 листопада 2022 року.

Суддя М.Г. Цховребова