Справа № 160/1907/22
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 160/1907/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., секретаря судового засідання Соловей Л.О., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року в адміністративній справі №160/1907/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком протиправними;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій про відмову йому в призначенні пенсії за віком, про яке повідомлено в листі-рішенні № 37926-30410/К-01/8-0400/21 від 27.10.2021 року;

- визнати період його роботи з 29.07.1994 року по 31.12.1997 рік, всього 3 роки 5 місяців 3 дні, як такий, що дає право на призначення пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком з урахуванням судового рішення та призначити пенсію за віком з дати звернення, тобто з 16 жовтня 2020 року, та виплатити належні пенсійні виплати за весь час з моменту звернення за призначенням пенсії вперше.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:

Визнав протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмову в зарахуванні до загального стажу роботи період здійснення підприємницької діяльності 29.07.1994 року по 31.12.1997 року ОСОБА_1 .

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, про яке повідомлено в листі-рішенні № 37926-30410/К-01/8-0400/21 від 27.10.2021 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 29.07.1994 року по 31.12.1997 рік, всього 3 роки 5 місяців 3 дні, як такий, що дає право на призначення пенсії за віком.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, подану 16 жовтня 2020 року, з урахуванням висновків суду, які викладені в даному рішенні.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області судові витрати у розмірі 496,20 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що розглядаючи спір по суті в даній справі, суд першої інстанції не взяв до уваги, що ідентична позовна вимога позивача вже була предметом розгляду адміністративного провадження в суді, та стосовно неї вже прийнято рішення про відсутність підстав для зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності з 29.07.1994р. по 16.07.1998р. до страхового стажу позивача, а саме рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2021р. у справі № 160/16331/20, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2021р.

З вищевикладеного вбачається, що позивач у грудні 2020 року вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (справа №160/16331/20) з позовною вимогою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка є повністю ідентичною до заявленої у даній адміністративній справі №160/1907/22.

В зазначених судових рішеннях у справі № 160/16331/20 суди дійшли до висновку, що сам по собі статус підприємця та перебування на загальній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматизовану сплату страхових внесків. Враховуючи викладене суд наголошує, що оскільки за період з 29.07.1994р. по 16.07.1998р. відсутні відомості про сплату ОСОБА_1 страхових внесків до Пенсійного фонду України та відсутні будь-які інші документи, на підставі яких закон дозволяє зарахування періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу (спеціальний торговий патент, або свідоцтво про сплату єдиного податку, або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідка про сплату страхових внесків), підстави для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача відсутні.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що позивач має право на зарахування до страхового стажу періоду з 29.07.1994р. по 31.12.1997р., оскільки матеріалами справи підтверджено просто факт здійснення ним у цей період підприємницької діяльності. З урахуванням відомостей наявних в довідці Криворізької південної ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області №75371/6/04-36-76-01-17 від 12.10.2021р., за спірний період відсутні будь-які документи про перебування ФОП ОСОБА_1 на тій чи іншій системі оподаткування, відсутні відомості про сплату внесків (свідоцтва про сплату єдиного податку або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку або довідка про перебування на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку).

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність у позивача права на зарахування до страхового стажу періоду з 29.07.1994р. по 31.12.1997р. відповідно до п.1 ч.3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058, оскільки вказана норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, встановив наступне.

Позивач є фізичною особою-підприємцем з 29.07.1994 року відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії №63402432.

16 жовтня 2020 року, позивач, звернувся до пенсійного органу із заявою та відповідними документами на призначення пенсії по досягнення пенсійного віку.

До заяви для отримання пенсії, позивачем було надано належні на його думку документи, а саме: Довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення/перерахунок пенсії, паспорт або ГО-картка або Посвідка, Трудову книжку або документи про стаж, Анкета опитування, військовий квиток, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, Довідка з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності в кількості 11 шт., довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000р. по день звернення, заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк).

Листом Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 02.11.2020 року №0400-0305-8/103156 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, в листі пенсійним органом зазначено, що за наданими позивачем документами, загальний страховий стаж складає 19 років 08 місяців 25 днів (стаж враховано по 27.09.2020р.). Та повідомлено, що до стажу враховано наступні періоди 14.08.1987р. - 12.06.1989р., 22.04.1992р. - 03.11.1992р., відсутнє посилання на статтю та КзпП при звільненні.

08 грудня 2020 р. позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому останній просить суд: визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком протиправними; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій про відмову йому в призначенні пенсії за віком; визнати період його роботи з: 30.11.1981р. до 12.08.1982 р. всього 9 місяців 22 дні запис №3 в трудовій книжці період навчання; 14.08.1987р. по 12.06.1989 р. всього 1 рік 10 місяців є запис в трудовій довідка за № 11, довідка з архіву № К-2361 від 29.10.2020 року; 29.07.1994 року по 31.07.2002 рік всього 8 років 1 місяць 3 дні відповідачу надано було свідоцтво №63402432 про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності від 29 липня 1994 року, Свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності згідно рішення №278/5 від 29.07.1994 р. від 2 червня 1997 року; 02.2008р. по 31.03.2012 рік 4 роки 1 місяць 26 днів як такий, що дає право на призначення пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком з урахуванням судового рішення та призначити пенсію за віком з дати звернення, тобто з 16 жовтня 2020 року, та виплатити належні пенсійні виплати за весь час з моменту звернення за призначенням пенсії вперше.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2021р. у справі № 160/16331/20, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2021р., позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Визнав період роботи ОСОБА_1 з: 30.11.1981р. до 12.08.1982 р. всього 9 місяців 22 дні, запис № 3 в трудовій книжці (період навчання); 01.01.2000р. по 31.12.2000 рік 1 рік, з 06.04.2001р. по 06.02.2002 рік 1 рік 3 місяці 26 днів - свідоцтво № НОМЕР_1 про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності від 29 липня 1994 року, свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності згідно рішення №278/5 від 29.07.1994 р. від 2 червня 1997 року; 02.2008р. по 31.12.2009 року - 1 рік 10 місяців 28 днів як такий, що дає право на призначення пенсії за віком. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням судового рішення. В іншій частині позовних вимог відмовив.

29.09.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із листом в якому просив надати роз`яснення з приводу призначення пенсії за віком після рішення суду та надати розрахунок стажу (а.с.11).

27.10.2021 року Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено на адресу позивача лист за вих. №37926-30410/К-01/8-0400/21 «Про розгляд звернення», в якому вказано, що загальний стаж позивача згідно наданих документів для призначення пенсії складає 25 роки 6 місяців 27 днів. В призначенні пенсії відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснював підприємницьку діяльність у період з 29.07.1994 року по 31.12.1997 року, суд вважає, що, відповідно до п.1 ч. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV, позивач має право на зарахування до страхового стажу періоду з 29.07.1994 року по 31.12.1997 включно.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом 9 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац 1 частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV).

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною 5 статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі-Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації)..

Відповідно до п. 3.3 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). (пункт 4.1 Порядку № 22-1).

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з пунктом 4.8 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера.

Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду в установленому порядку. При цьому, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів орган Пенсійного фонду повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів.

Суд зазначає, що 16 жовтня 2020 року, позивач, звернувся до управління Пенсійного фонду України, із заявою та відповідними документами на призначення пенсії по досягнення пенсійного віку. За результатами розгляду заяви, позивачу листом Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 02.11.2020 року №0400-0305-8/103156 було відмовлено у призначені пенсії.

Вважаючи таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України неправомірною позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2021р. у справі № 160/16331/20, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2021р., позовні вимоги задоволено частково, а саме суд, зокрема, зобов`язав повторно розглянути заяву позивача, про призначення пенсії за віком, з урахуванням судового рішення. При цьому, в зазначених судових рішеннях суди зазначили, що сам по собі статус підприємця та перебування на загальній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматизовану сплату страхових внесків. Враховуючи викладене суди зазначили, що позивачем не подано будь-яких документів, які можуть бути враховані судом для підтвердження стажу періодів з 29.07.1994р. по 16.07.1998р., з 07.02.2002р. по 31.07.2002р. та які свідчили б про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. На підставі чого дійшли до висновку, що в частині позовних вимог про зарахування цього періоду до страхового стажу слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судовим рішенням від 15.02.2021р. у справі № 160/16331/20 було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача, про призначення пенсії за віком, з урахуванням судового рішення, яким зокрема було відмовлено в зарахуванні до стажу, як дає право на призначення пенсії за віком, період здійснення підприємницької діяльності з 29.07.1994 року по 31.12.1997 рік. Тобто, при повторно розгляді заяви відповідач не був зобов`язаний врахувати вказаний період з урахуванням наявних в матеріалах пенсійної справи документів.

29.09.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із листом в якому просив надати роз`яснення з приводу призначення пенсії за віком після рішення суду та надати розрахунок стажу (а.с.11).

Суд зазначає, що вказана заява за своєю формою та змістом не може вважатися заявою про призначення пенсії.

27.10.2021 року Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено на адресу позивача лист за вих. №37926-30410/К-01/8-0400/21 «Про розгляд звернення», в якому вказано, що загальний стаж позивача згідно наданих документів для призначення пенсії складає 25 роки 6 місяців 27 днів. В призначенні пенсії відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До листа відповідачем було надано розрахунок стажу.

Зазначене свідчить, що матеріали справи не містять доказів подання позивачем до відповідача заяви про призначення пенсії з урахуванням, зокрема, періоду здійснення підприємницької діяльності з 29.07.1994 року по 31.12.1997 рік, та поданням документів в підтвердження зазначеного стажу.

Матеріали справи не містять рішення відповідача про відмову в призначені пенсії за результатами розгляду такого питання.

При цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що факт провадження позивачем підприємницької діяльності підтверджується зокрема довідкою ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 12.10.2021 року №75371/6/04-36-76-01-17у якій зазначено що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець в органах державної влади виконком Дзержинської районної Ради м. Кривого Рогу рішенням від 29.07.1994 року за №278/5.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з вказаною довідкою. Матеріали справи не містять інформації щодо не прийняття таких довідок та рішення відповідача про відмову в призначені пенсії з цих підстав.

Суд зазначає, що лише після розгляду зазначених питань відповідачем, позивач може із ними погодитись чи не погодитись, а тому на даний момент вирішення питання про зарахування чи не зарахування позивачу стажу у судовому порядку є передчасним, оскільки спору з даного приводу ще не існує.

З огляду на фактичні обставини даної справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин, варто зазначити, що заявлені позивачем вимоги фактично є передчасними, адже обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову у задоволені позову.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та дійшов помилково висновку про наявність підстав для задоволення позову, судове рішення підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись статями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року в адміністративній справі №160/1907/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09.11. 2022 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва