Справа № 720/1719/22
Суддя: Вівчар Г. А.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 720/1719/22
Провадження № 2-а/720/26/22
11 листопада 2022 року. м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Новоселиця адміністративний позов Бандуровського Бориса Петровича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, суд, -
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому зазначив, що 28 серпня 2022 року інспектором УПП в Чернівецькій області капралом Єрімійчук Богданом Віталійовичем проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу в розмірі 425 грн..
Відповідно до постанови серії ЕАР №5818571 від 28.08.2022 року приблизно о 23 години 22 хвилини водій ОСОБА_1 по вул.. Комарова, 28 в м. Чернівці керував транспортним засобом марки Wolksvagen Transporter державний номерний знак НОМЕР_1 не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також не мав діючого полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ПДР України.
Транспортним засобом він не керував лише сидів за кермом автомобіля, який був припаркований на стоянці тому вважає, що на нього наклали адміністративний штраф безпідставно. Просить суд постанову скасувати.
В судовому засіданні позивач не з`явився але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що винесена постанова є обґрунтованою та законною з посиланням на те, що 28.08.2022 року приблизно о 23 години 22 хвилини водій ОСОБА_1 по вул.. Комарова. 28 в м. Чернівці керував транспортним засобом марки Wolksvagen Transporter державний номерний знак НОМЕР_1 не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також не мав діючого полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ПДР України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою серії ЕАР №5818571 від 28.08.2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за те, що він по вул.. Комарова. 28 в м. Чернівці керував транспортним засобом марки Wolksvagen Transporter державний номерний знак НОМЕР_1 не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також не мав діючого полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ПДР України.
З наданої постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці по Справі №727/7676/22 Провадження №2-727/3018/22 від 12.09.2022 року вбачається, що працівниками патрульної поліції складено адміністративний протокол серії ААД №145126 від 28 серпня 2022 року про те, що ОСОБА_1 28.08.2022 року о 22 год. 50 хв. керував автомобілем марки «Фольцваген» н.з. НОМЕР_1 , в м. Чернівці по вул. Комарова біля будинку 28 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, порушення координації рухів. Водій відмовився від проходження тесту у встановленому законом порядку. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Працівниками патрульної поліції у м. Чернівці дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1ст. 130 КУпАП.
Даною постановою встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу, так як не довіряв приладу Драгер та наголошував, що не перебував за кермом, разом з тим відповідно до відеозаписів було встановлено, що ОСОБА_1 перебував в припар кованому транспортному засобі, який не рухався, про що і наголошував сам ОСОБА_1 ..
Відповідно до відеозаписів з бодікамер працівників поліції судом було встановлено, що працівниками поліції без ознайомлення позивача з матеріалами справи було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, разом з тим тільки після оголошення про накладення адміністративного стягнення позивачу було оголошено його права та обов`язки, що не дало можливості позивачу ознайомитися з матеріалами справи, надати будь які клопотання, заперечення чи спростування з приводу даної справи, а також можливості скористатися правовою допомогою, у зв`язку з чим встановлено порушення працівником поліції ст. 279 КУпАП, а саме порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, так як розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи,яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки та після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. А тому суд провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП громадянина ОСОБА_1 закрив, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР України), Законом України «Про дорожній рух».
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 184, 1892, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п.п. 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене, зокрема частиною першою статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, аналізуючи у сукупності встановленні по справі обставини та дослідженні судом докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення оскільки як встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці по Справі №727/7676/22 Провадження №2-727/3018/22 від 12.09.2022 від 28 серпня 2022 року ОСОБА_1 28.08.2022 року о 22 години 50 хвилин не керував автомобілем марки «Фольцваген» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Чернівці по вул. Комарова біля будинку 28, у зв`язку з чим він не був зобов`язаний мати про собі посвідчення водія та діючий поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Таким чином, суд зазначає, що відповідач мав право розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В ст. 7КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 1-4 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 283КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 126КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 9КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такими доказами в розумінні ст. 251КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.
Відповідно до ст. 90КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.
Як свідчать матеріали справи, у постанові серії ЕАР № 5818571 від 28 серпня 2022 року не зазначено, чи проводилась відео фіксація під час зупинення транспортного засобу та під час оформлення постанови.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).
Отже, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та з матеріалів справи неможливо достовірно встановити даний факт, відтак і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.
Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст.246 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення оскільки як встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці по Справі №727/7676/22 Провадження №2-727/3018/22 від 12.09.2022 від 28 серпня 2022 року ОСОБА_1 28.08.2022 року о 22 години 50 хвилин не керував автомобілем марки «Фольцваген» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Чернівці по вул. Комарова біля будинку 28, у зв`язку з чим він не був зобов`язаний мати про собі посвідчення водія та діючий поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За змістом п.2 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати спірну постанову.
Згідно з ст..132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
З наданої квитанції вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 396 грн..
Отже, у відповідності до вимог ст..139 КАС України понесені судові витрати позивачем в сумі 396 грн. підлягають стягненню з Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 ІПН: НОМЕР_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 396 грн..
Керуючись ст.ст. 5,8,9,44,77,132,139,243,255,286,295 КАС України, ст..62 Конституції України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕАР №5818571 від 28 серпня 2022 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КупАП за якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн..
Стягнути з Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 ІПН: НОМЕР_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 396 грн..
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Новоселицький районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Вівчар Г.А