Справа № 640/17884/22
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 листопада 2022 року м. Київ № 640/17884/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю
до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЛОГІСТИКГРУП»
про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-
В С Т А Н О В И В:

Київське міське відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (код ЄДР: 22869098) звернулося до суду з позовом до ТОВ "КИЇВЛОГІСТИКГРУП" (код ЄДР: 37282852), в якому просить суд стягнути адміністративно-господарські санкції та пеню у розмірі 511322,84 грн., з яких 477693,64 грн. та пеня у розмірі 33629,20 грн.

До суду з даним позовом позивач звернулася 14.10.2022.

Ухвалою судді від 24.10.2022 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України.

Залишаючи позовну заяву без руху суддею була звернута увага те, що в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем у позовній заяві не зазначено адреси електронної пошти відповідача.

Також, була звернута увага позивача на недотримання позивачем строків звернення до суду, оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду поза межами тримісячного строку, передбаченого абзацом 2 ч. 2 ст. 122 КАС України.

Відтак, ухвалою суду від 24.10.2022 позивача зобов`язано надати суду:

1) заяву із зазначенням адреси електронної пошти відповідача;

2) заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом із обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

03.10.2022 канцелярією суду зареєстровано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. У вказаній заяві заявник зазначає, що відповідно до рекомендацій Верховного Суду України щодо особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, які були розміщені на офіційному сайті Верховного Суду 04.03.2022 в 17:09, наголошено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків, а відтак, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з урахуванням неможливості здійснення періодичних платежів державним казначейством, керуючись рекомендаціями Верховного Суду щодо можливості подовження процесуальних строків, просить суд вважати причини пропуску строків подання адміністративно-господарського позову поважними та поновити строк на подання до Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративно-господарського позову Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВЛОГІСТИКГРУП» за 2021 рік та прийняти позов до судового розгляду.

Разом з тим, причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, під чим, як можна зрозуміти, все-таки мається на увазі строк звернення до суду, є неповажними.

В першу чергу слід зауважити, що позивач звертається саме з позовною заявою до суду першої інстанції, а не із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.

По-друге, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз 2. ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, з наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд звертає увагу позивача на те, що дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

Так, як вже було зазначено, предметом даного спору є стягнення адміністративно-господарських санкції та пені у загальному розмірі 511322,84 грн.

Як зазначив позивач у позовній заяві 18.02.2022 відповідачем подано позивачу Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2021 рік, згідно якого відповідач зазначив, що середньооблікова чисельність штатних працівників у 2021 році становить 85 осіб, з них середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, осіб - 1. Кількість осіб з інвалідністю, які повинні працювати на робочих місцях створених відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 3 особи.

В той же час, відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, з огляду на що, у даному випадку, відповідач до 15.04.2022 зобов`язаний був сплатити адміністративно-господарські санкції, а у разі несплати таких, у позивача починаючи з 16.04.2022 виникли підстави для звернення до адміністративного суду протягом тримісячного строку з позовною заявою про стягнення з відповідача таких адміністративно-господарських санкцій та пені.

При цьому, суддею встановлено, що 14.07.2022 позивач звернувся до суду з позовною заявою № 640/10664/22, яку ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2022 залишена без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з моменту отримання вказаної ухвали шляхом подання суду доказів сплати судового збору.

Однак, ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2022 позовну заяву № 640/10664/22 повернуто позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви.

В той же час, невиконання позивачем вимог ухвали суду від 14.07.2022 про залишення позовної заяви без руху не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки безпосередньо залежать від волевиявлення та належного виконання процесуальних обов`язків особи, яка звертається до суду щодо виконання вимог ухвали суду, тоді як до матеріалів позовної заяви не надано суду жодних доказів неможливості виконання позивачем вимог ухвали суду від 14.07.2022 про залишення позовної заяви або доказів намагання позивачем виконати вимоги такої ухвали.

При цьому, матеріали даної позовної заяви також не містить будь-яких доказів оскарження позивачем ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2022 про повернення позовної заяви № 640/10664/22, що також свідчить про допущення саме позивачем помилок в оформлені матеріалів позовної заяви та не усуненням ним таких помилок.

Що ж стосується доводів позивача про те, що відповідно до рекомендацій Верховного Суду щодо можливості подовження процесуальних строків, то суддя звертає увагу заявника на те, що, по-перше, такі рекомендації носять рекомендаційний характер, вони не є замінниками процесуального закону, а відтак не покладають на суд жодних обов`язків щодо їх дотримання, оскільки в даному випадку, суд керується КАС України, перебіг строків яких законодавцем не зупинявся та не продовжувався.

По-друге, 25.04.2022 наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за № 453/37789 в якому відсутнє місто Київ, що вказує на те, що позивач у липні 2022 року звернувся до суду з позовною заявою № 640/10664/22, однак не виконавши вимоги ухвали суду від 14.07.2022 про залишення позовної заяви без руху, позовну заяву повернули позивачу.

При цьому, в матеріалах відсутні відомості (докази) про оголошення простою в роботі, відсутності можливості сплатити судовий збір ще під час першого звернення до суду, чи інші докази неможливості своєчасного виконання процесуальних обов`язків та реалізації процесуальних прав.

У взаємозв`язку з наведеним слід звернути увагу позивача на те, що дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Принципом адміністративного судочинства є верховенство права, тоді як пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норма національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у тому числі щодо дотримання учасником строку, визначеного національним законодавством для звернення до суду, що свідчить про забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору .

При цьому, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У разі порушення такого строку та недотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що такий строк звернення до суду може бути обмеженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності пропуску строку звернення до суду, суддя приходить до висновку, що причини пропуску звернення до суду позивача, є неповажними та, як наслідок суд не вбачає належних підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Також, як вже було зазначено вище в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем у позовні заяві не зазначено адреси електронної пошти відповідача, що свідчить про невиконання вимог ухвали суду від 24.10.2022 про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

Відтак, заважаючи на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, а також не зазначення у позовній заяві адреси електронної пошти відповідача, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. 160, 169, 241-243, 248, 256 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про усунення недоліків позовної заяви, - визнати неповажними.

2. Відмовити позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду.

3. Позовну заяву повернути позивачу.

4. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, апеляційні скарги в електронній формі подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя О.А. Кармазін