Справа № 826/13950/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року м. Київ № 826/13950/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства "Науково - дослідний інститут "ОРІОН"

до Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Науково - дослідний інститут "ОРІОН" (далі по тексту - позивач, ДП "НДІ "ОРІОН") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення № від 11 травня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновки акту від 26 квітня 2018 року №284/26-15-14-01-05/14310709 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ДП "НДІ "ОРІОН" податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2017 року» щодо порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України спростовується наявними матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 11 травня 2018 року прийнято, оскільки актом перевірки від 26 квітня 2018 року №284/26-15-14-01-05/14310709 зафіксовано порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року зупинено провадження у справі №826/13950/18 до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/15611/17 за позовом Державного підприємства "Науково - дослідний інститут "ОРІОН" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Державної казначейської служби України, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року поновлено провадження у справі №826/13950/18 та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзиви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби в місті Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ДП "НДІ "ОРІОН" щодо дотримання податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2017 року, за результатом якої складено акт від 26 квітня 2018 року №284/26-15-14-01-05/14310709 (далі - акт перевірки).

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме:

-по уточнюючому розрахунку № від 08 червня 2015 року та декларації № від 20 травня 2015 року. За результатами даного порушення складено акт від 20.11.2017 № 000728/26-15-12-01/14310709 та виписано податкове повідомлення-рішення від 20.11.2017 №. Донараховані суми оскаржуються в апеляційному порядку.

- по деклараціях № від 16 липня 2015 року, № від 16 вересня 2015 року, № від 19 серпня 2015 року. За результатами даного порушення складено акт від 19.04.2016 № 440/26-59-11-05-50 та виписано податкове повідомлення-рішення від 15 липня 2016 №. Донараховані суми оскаржуються в апеляційному порядку.

-по деклараціях від 16 вересня 2015 року № та від 20 жовтня 2015 року № сума штрафної санкції у розмірі 43342,6 гривні.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11 травня 2018 року, яким позивачу за порушення сплати грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість нараховано штраф у розмірі 43 342,60 грн.

Вважаючи вказане вище податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктами 49.1, 49.3 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (пункт 49.4 статті 49 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Строки сплати податкових зобов`язань визначені статтею 57 ПК України, зокрема, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правові основи функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість регулюються статтею 200-1 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200-1.1 статті 200-1 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» затверджено порядок електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - Порядок № 569). Цей Порядок визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Відповідно до пункту 4 Порядку 569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку. Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 569 для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов`язань відповідно до поданої податкової декларації з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім`я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету з електронних рахунків платника податку.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 569 якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок платника податку, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкового боргу з податку, що виник починаючи з 1 липня 2015 року.

При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися за відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих в Реєстрі, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих в податковій звітності з податку у цьому звітному періоді.

Сума податку, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, зменшується на суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню до бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку, що виник починаючи з 1 липня 2015 року або на поточний рахунок платника на дату її подання, шляхом зменшення загальної суми поповнення електронного рахунка (? ПопРах). Перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися, якщо таке зменшення загальної суми поповнення електронного рахунка (? ПопРах) не призведе до формування від`ємного значення суми податку, визначеної відповідно до пункту 9 цього Порядку (? Накл).

Для відповідного перерахування коштів ДФС надсилає Казначейству реєстр, в якому зазначаються найменування платника податку, податковий номер та індивідуальний податковий номер, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету або на поточний рахунок платника податку, та реквізити такого рахунка (у разі подання платником податку заяви про повернення коштів на його поточний рахунок).

Казначейство на підставі зазначеного реєстру протягом п`яти робочих днів після закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати платником податку сум податкових зобов`язань, здійснює відповідне перерахування.

Так, позивач вказує, що по декларації № за серпень 2015 року визначено суму, що підлягає сплаті у розмірі 221 694,0 грн, кошти позивачем перераховано до бюджету з рахунку СЕА 28 вересня 2015 року в сумі 221 694,0 грн .

Також позивач зазначає, що по податковій декларації № за вересень визначено суму, що підлягає сплаті у розмірі 212 578,0 грн, кошти перераховано з рахунку СЕА 23 жовтня 2015 року в сумі 212 578,0 грн.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Пунктом 131.2 статті 131 Податкового кодексу України встановлено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кошти сплачені позивачем по деклараціях від 16 вересня 2015 року № та від 20 жовтня 2015 року № були спрямовані відповідачем на погашення заборгованості минулих періодів.

Щодо доводів позивача, що відповідачем списано вчасно перераховані ДП "НДІ "ОРІОН" кошти у системі електронного адміністрування податку на додану вартість в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість за період, що утворився до 01 липня 2015 року, суд зазначає таке.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року у справі №826/15611/17 позов Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "ОРІОН" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві , Державної казначейської служби України , Державної фіскальної служби задоволено частково, а саме визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 15 липня 2016 року № на суму 258 262,90 грн. та від 20 листопада 2017 року № на суму 104 135,69 грн., в решті позовних вимог відмовлено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року у справі №826/15611/17 набрало законної сили 01 березня 2021 року.

Так, у мотивувальній частині рішення від 15 вересня 2020 року у справі №826/15611/17 зазначено, що судом встановлено відсутність у матеріалах справи належного доказу - документального підтвердження вказаного позивачем у позовній заяві та уточненій позовній заяві розрахунку сум списання у вказані позивачем дні такого списання, тобто реєстрів, складених ДФС України, якими б підтверджувалося списання коштів з електронного рахунку позивача 13 липня 2015 року у сумі 12 632,85 грн., 28 липня 2015 року у сумі 110 297,10 грн., 26 серпня 2015 року у сумі 179 093,05 грн., 23 жовтня 2015 року у сумі 191 968,90 грн., 24 грудня 2015 року у сумі 146 597,35 грн., 26 лютого 2016 року у сумі 246 909,05 грн., 24 червня 2016 року у сумі 162 544,00 грн., що, разом із підтвердженими матеріалами справи списаними 28 вересня 2015 року та 25 листопада 2015 року сумами дорівнювало 1 302 281, 30 грн.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, позивачем необґрунтовано суму списання коштів, яка є предметом спору у справі №826/15611/17, а матеріалами справи, в свою чергу, не підтверджено факту формування ДФС України реєстрів, направлених до Казначейства для подальшого списання саме у розмірі 1 302 281,30 грн.

Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частинах: визнання дій ДФС України щодо формування та надсилання до Казначейства реєстрів для перерахування останньою коштів у сумі 1 302 281,30 грн. з рахунків ДП «НДІ «ОРІОН», відкритих у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, до бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість за період, що утворився до 01 липня 2015 року протиправними.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, відсутність протиправних дій ДФС України щодо формування та надсилання до Казначейства реєстрів для перерахування останньою коштів у сумі 1 302 281,30 грн. з рахунків ДП «НДІ «ОРІОН», відкритих у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, до бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість за період, що утворився до 01 липня 2015 року, не потребує додаткового доказування.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 статті 126 Податкового кодексу України) протягом строків, визначених Податкового кодексу України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Розрахунок штрафних санкцій, визначених податковим повідомленням-рішенням № від 11 травня 2018 року, позивачем не оскаржено.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, натомість як відповідачем обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення виконано, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Науково - дослідний інститут "ОРІОН" відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко