Справа № 420/12008/22
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 96 від 27.05.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.05.2022 року за № 2404 про перерахунок пенсії, з урахуванням довідок № 226/320, № 226/321 наданих ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що для проведення перерахунку пенсії нею надано довідки № 226/320, № 226/321, в яких чітко зазначена сплачена заробітна плата з вказівкою підстави розрахункових відомостей по нарахуванню заробітної плати та особовим рахункам. Також в акті зустрічної перевірки відділення Пенсійного фонду РФ у Тверській області управління встановлення пенсії відділом пенсійних прав застрахованих осіб № 2 встановлено розбіжності по заробітній платі та в заключній частині є пояснення у зв`язку з чим утворились розбіжності. При цьому, пенсіонер не несе відповідальності за достовірність наданих у довідках про заробітну плату відомостей, а тому не може нести негативних наслідків, пов`язаних з відсутністю таких документів. З наданих документів можливо встановити розмір виплаченої заробітної платі ОСОБА_1 за період з 04.06.1990 року по 30.12.1997 року згідно довідок № 226/320, № 226/321 та акту.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що 24.05.2022 позивач звернувся до Головного управління з заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000 року. До заяви про перерахунок пенсії позивачем додано довідки №226/320, №226/321 від 16.07.2020 за період роботи з 04.06.1990 по 30.12.1997 на ОАО Висота видані Архівним відділом адміністрації м.Ржева Російської Федерації. Крім того, до електронної пенсійної справи долучено акт зустрічної перевірки відділення Пенсійного фонду Російської Федерації у Тверській області Управління встановлення пенсій Відділу пенсійних справ застрахованих осіб № 2. Головним управлінням рішенням від 27.05.2022 № 96 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки за результатами перевірки в акті є розбіжність по заробітній платі, підприємство нових виправлених довідок не надало. Зазначене унеможливлює здійснення перерахунку пенсії на підставі довідок №226/320, №226/321 від 16.07.2020. За умови отримання Головним управлінням виправлених довідок за період роботи позивача з 04.06.1990 по 30.12.1997 у ОАО Висота, перерахунок пенсії буде здійснено за бажанням пенсіонера та відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії, до якої додано довідки № 226/320, № 226/321 та акт звірки (а.с. 107-109).

27 травня 2022 року до Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 96, яким відмовлено в перерахунку пенсії, а саме зміні періоду 60 місяців до 01.07.2000 року, оскільки в акті зустрічної звірки є розбіжності по заробітній платі, а підприємством нових довідок не надано (а.с. 116).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ст. 44 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_1 було надано довідки № 226/320 від 06.07.2020 року, № 226/321 від 16.07.2020 року, які видані архівним відділом адміністрації м. Ржева Тверскої області РФ (а.с. 90-91).

Також, ОСОБА_1 було надано копію акту виїзної перевірки достовірності відомостей про заробітну плату від 29.12.2021 року № 151 (а.с. 110-111).

З матеріалів справи вбачається, що відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії ГУ ПФУ в Одеській області посилалось на те, що в акті зустрічної звірки є розбіжності по заробітній платі, а підприємство нових виправлених довідок не надало.

Згідно акту від 29.12.2021 року № 151 було проведено перевірку достовірності відомостей про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи на ПАТ «Висота» з 04.06.1990 року по 30.12.1997 року, які містяться в довідках № 226/320 від 06.07.2020 року, № 226/321 від 16.07.2020 року та встановлено, що зі всіх сум заробітної плати за період до 01.01.1991 року проводилось нарахування страхових внесків по державному соціальному страхуванню, а з 01.01.1991 року утримані страхові внески в ПФР в розмірі 1 %. В ході перевірки виявлені розбіжності даних архівних довідок та розрахункових відомостей по нарахуванню заробітної плати, особових рахунках по заробітній платі ОСОБА_1 . В довідках про заробітну плату № 226/320, № 226/321 від 16.07.2020 включені неоподатковані суми, з яких не утримані страхові внески в ПФР в розмірі 1 %.

При цьому, в акті від 29.12.2021 року № 151 зазначено, що в суми нарахування включені компенсації та борги за підприємством.

Таким чином, оскільки за результатами проведеної перевірки достовірність відомостей, зазначених у довідках № 226/320, № 226/321 від 16.07.2020 року про заробітну плату за період роботи ОСОБА_1 з 04.06.1990 року по 30.12.1997 року, не підтверджена у ході проведеної перевірки, відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області правомірно відмовило у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення № 96 від 27.05.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

При цьому позивач не позбавлений права на звернення до пенсійного органу для перерахунку пенсії після отримання нових довідок з виправленими недоліками, які зазначені в акті від 29.12.2021 року № 151.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 29.07.2020 року по справі № 341/1132/17, оскільки у вказаних постановах надано правову оцінку спірним правовідносинам, які не є тотожними спірним правовідносинам по даній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області діяло на підставі та в межах наданих йому повноважень, а також у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення № 96 від 27.05.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.05.2022 року за № 2404 про перерахунок пенсії, з урахуванням довідок № 226/320, № 226/321 наданих ОСОБА_1 , в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.