Справа № 520/23006/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 р. Справа № 520/23006/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Бадюков Ю.В.) від 13.01.2022 року (повний текст рішення складено 13.01.2022 року) по справі № 520/23006/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Національної поліції України третя особа Управління поліції охорони в Харківській області

про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Харківській області, Національної поліції України, третя особа Управління поліції охорони в Харківській області в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати складений Міністерством внутрішніх справ України "Висновок за результатами розгляду документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 від 24.09.2021";

- зобов`язати ліквідаційну комісію Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області протягом 15-ти днів скласти і повторно направити на адресу Міністерства внутрішніх справ України усі необхідні документи для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в 15-ти денний строк після отримання від Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області документів для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, прийняти рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн. за рахунок бюджетних коштів на утримання Національної поліції України та направити прийняте рішення на адресу Національної поліції України для проведення нею виділення відповідних бюджетних коштів;

- зобов`язати Національну поліцію України в 15-ти денний строк після отримання від Міністерства внутрішніх справ України рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн., виділити відповідні бюджетні кошти в сумі 288150,00грн. і перерахувати їх на відповідний казначейський (банківський) рахунок Управління поліції охорони в Харківській області для проведення їх виплати позивачу;

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі №520/15549/2020, яке набрало законної сили 07.06.2021 р., було визнано протиправними дії МВС України щодо неприйняття рішення, скасовано рішення МВС про відмову у призначенні позивачу ОГД та зобов`язано МВС повторно розглянути документи про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги по заяві позивача, зобов`язано Управління ДСО повторно направити до МВС документи для призначення і виплати позивачу ОГД в сумі 288150,00 грн. Проте, УДСО повідомив позивача, що листом МВС України від 27.09.2021 року № 44532/15-2021 всі документи, котрі УДСО було направлено до МВС України на виконання рішення суду від 02.03.2020 по справі №520/15549/2020, було надіслано складений МВС України "Висновок за результатами розгляду документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 » від 24.09.2021 року, яким відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ-ї групи інвалідності за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Вказане рішення владний суб`єкт мотивував тим, що при проведенні позивачу МСЕК представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, а також, що виплата ОГД має здійснюватися за рахунок коштів, передбачених держбюджетом для Національної поліції України. Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано складений Міністерством внутрішніх справ України "Висновок за результатами розгляду документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 " від 24.09.2021 р.

Зобов`язано ліквідаційну комісію Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області протягом 15-ти днів скласти і повторно направити на адресу Міністерства внутрішніх справ України усі необхідні документи для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження від Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області документів для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, прийняти рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн. за рахунок бюджетних коштів на утримання Національної поліції України та направити прийняте рішення на адресу Національної поліції України для проведення нею виділення відповідних бюджетних коштів.

Зобов`язано Національну поліцію України не пізніше двох місяців із дня прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн., виділити відповідні бюджетні кошти в сумі 288150,00 грн. і перерахувати їх на відповідний казначейський (банківський) рахунок Управління поліції охорони в Харківській області для проведення їх виплати позивачу.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України суму сплаченого судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Міністерством внутрішніх справ України та Національною поліцією України подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі Міністерство внутрішніх справ України просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання МВС прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги та в іншій частині судове рішення залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній МВС України частині, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що повноваження відповідача у призначення одноразової грошової допомоги не є дискреційними. Зазначив, що обов`язок щодо прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги покладено саме на МВС України. У зв`язку із тим, що питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги не вирішено, оскільки документи мають ряд недоліків, передбачене Порядком №850, тому визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийнято Міністерством внутрішніх справ України, є передчасним.

Національна поліція України, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, простять скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до Національної поліції України та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовні в цій частині.

Вказує, що Національна поліція України жодних рішень, дій чи бездіяльності в спірних публічних правовідносинах відносно позивача не здійснювала. Також стверджує, що відповідно до положень та правової процедури, встановленої Порядком № 850, уповноваженими суб`єктами владних повноважень вчиняти дії щодо призначення та виплати допомоги відповідно до цього Порядку, є виключно керівник органу внутрішніх справ України, у якому проходив службу працівник міліції та МВС України. Вважає, що зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення і виплату позивачу допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 N 850 за рахунок бюджетних коштів на утримання Національної поліції України та направити прийняте рішення на адресу Національної поліції України для проведення нею виділення відповідних бюджетних коштів, прямо суперечить нормам законодавства України, зокрема Порядку №850. Звертає увагу, що Національна поліція України не може діяти відповідно до процедури, встановленої Порядком № 850, оскільки цей порядок жодним чином її не стосується і на нею не розповсюджується жодним актом законодавства.

Позивачем надано письмовий відзив на апеляційні скарги, в якому просить відмовити в їх задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Управлінням Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Управлінням поліції охорони в Харківській області надано письмовий відзив на апеляційні скарги, в якому просили прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Вказані ухвали разом з апеляційною скаргою були надіслані сторонам.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Міністерство внутрішніх справ України задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Національної поліції України підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений зі служби наказом №488 від 17.07.1995 року.

За результатом розгляду медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) 17.12.2018 року, позивачу було встановлено факт втрати 40% професійної працездатності.

Довідкою серії 10 ААА №017674, виданою Обласною медико-соціальною експертною комісією №3 Комунального закладу охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" підтверджено, що причиною втрати професійної працездатності стало захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (серія 12 ААА №989655) позивачу встановлена третя група інвалідності.

Постановою № 13 медичної (військово-лікарської) комісії ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" №13 від 03.10.2018 року на підставі статті 39 б,55 в, 60 г; розкладу хвороб і фізичних вад Наказу МВС України від 17.07.1995 року №488 гр.1. підтверджена наявність у позивача захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

21.02.2020 року позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії УДСО при УМВС України в Харківській області із заявою про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що 14.12.2018 року позивачу за результатами розгляду МСЕК йому встановлено ІІІ групу інвалідності.

Листом №48/9-10/Бр.л.к. від 14.05.2020 року ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони при ГУМВСУ в Харківській області позивача було проінформовано про те, що 05.03.2020 року ліквідаційною комісією УДСО при ГУМВСУ в Харківській області було складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 3 групи в сумі 288 150,00 грн.

Також позивача повідомлено про те, що у зв`язку із недоліками в документах, ліквідаційна комісія УДСО при ГУМВС України в Харківській області не має достатніх правових підстав для направлення поданих позивачем документів до Національної поліції України.

Листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 30.04.2020 року №13866/15-2020 всі документи щодо призначення одноразової грошової допомоги позивача було повернуто без прийняття МВС України відповідного рішення про її призначення.

Позивач 18.06.2020 року після отримання відповіді Комунального закладу охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Харківської обласної державної адміністрації №01-13/572 від 16.06.2020 року та доданих до неї копій документів звернувся з заявою до ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВСУ в Харківській області про повторне направлення документів до відповідного органу щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги з урахуванням відповіді Комунального закладу охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Харківської обласної державної адміністрації №01-13/572 від 16.06.2020 року.

Згідно з відповіддю №48/9-18/Бр/лк від 18.09.2020 року ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони ГУМВСУ в Харківській області листом ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВСУ в Харківській області від 08.07.2020 року №48/5-14/Бр/лк на адресу МВС України вдруге було надіслано складений ліквідаційною комісією висновок про призначення до виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу інвалідності 3 групи в сумі 288 150,00 грн. та надані всі необхідні документи.

Листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 27.08.2020 року №28418/15-2020 всі документи щодо призначення одноразової грошової допомоги було повторно повернуто без прийняття МВС України відповідного рішення про її призначення та з вказівкою про те, що прийняття рішень з питань призначення одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони згідно з чинним на сьогодні законодавством належить до компетенції Департаменту поліції охорони.

Також Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України в листі вказав на наявність порушень законодавства під час проведення огляду МСЕК через відсутність у її складі представників закладів охорони здоров`я МВС України, а також на відсутність в поданих позивачем документах інформації про наявність або відсутність встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності та раніше виплачених сум, подання якої необхідне згідно з умовами пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Окрім того, позивача було проінформовано, що господарська діяльність УДСО при ГУМВС України в Харківській області з надання охоронних послуг по укладеним договорам повністю припинилася з 01.01.2016 року і грошові кошти для виплати позивачу одноразової грошової допомоги за рахунок коштів цього суб`єкта господарювання на сьогодні немає, Управління поліції охорони в Харківській області на сьогодні є лише отримувачем бюджетних коштів для виплати одноразової грошової допомоги поліцейським та колишнім працівникам міліції охорони, яка призначається їм до виплати за рахунок бюджетних коштів на утримання Національної поліції України.

Разом з цим, питання прийняття рішень про призначення одноразової грошової допомоги та порядок її виплати колишнім працівникам ОВС України врегульовані пунктами 9-11 Порядку №850, згідно з якими відповідне рішення про призначення одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції повинно прийматися саме МВС України, а не Департаментом поліції охорони.

Відповідного порядку дій органів поліції охорони щодо прийняття рішень про призначення і виплату одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони згідно з постановою КМУ від 27.12.2018 року №1146 на сьогодні ні МВС України, ні Національною поліцією України не затверджено.

З урахуванням викладених обставин, позивачу було повернуто всі подані ним документи для призначення одноразової грошової допомоги разом з копіями наявних у ліквідаційної комісії документів щодо листування з питань призначення одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із таким рішенням та діями суб`єктів владних повноважень позивач звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 р. по справі №520/15549/2020 визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 288 150,00 грн., у зв`язку із встановленням інвалідності 3-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх прав та повернення матеріалів про виплату такої одноразової грошової допомоги до ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області без розгляду їх по суті; скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України від 30.04.2020 року №13866/15-2020 про повернення матеріалів та від 27.08.2020 року №28418/15-2020 про повторне повернення матеріалів без прийняття рішення про призначення і виплату позивачу, одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів про виплату такої одноразової грошової допомоги до ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету установлення інвалідності Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, по заяві позивача; зобов`язано Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України у передбачений Порядком №850 строк документи щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 288150,00 грн. у зв`язку із встановленням інвалідності 3-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зазначене рішення набрало законної сили 07 червня 2021 року.

На виконання рішення суду, МВС України складений "Висновок за результатами розгляду документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 » від 24.09.2021 року, яким відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ-ї групи інвалідності за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Вказане рішення відповідач мотивував тим, що при проведенні позивачу МСЕК представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, а також, що виплата допомоги має здійснюватися за рахунок коштів, передбачених держбюджетом для Національної поліції України.

Не погоджуючись із вказаними діями та прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що складений Міністерством внутрішніх справ України "Висновок за результатами розгляду документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 " від 24.09.2021 р. є протиправним, а тому наявні підстави для зобов`язання ліквідаційну комісію Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області протягом 15-ти днів скласти і повторно направити на адресу Міністерства внутрішніх справ України усі необхідні документи для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн.; зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження від Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області документів для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, прийняти рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн. за рахунок бюджетних коштів на утримання Національної поліції України та направити прийняте рішення на адресу Національної поліції України для проведення нею виділення відповідних бюджетних коштів, а також зобов`язання Національну поліцію України не пізніше двох місяців із дня прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн., виділити відповідні бюджетні кошти в сумі 288150,00 грн. і перерахувати їх на відповідний казначейський (банківський) рахунок Управління поліції охорони в Харківській області для проведення їх виплати позивачу.

Натомість, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог , суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

З урахуванням положень ст. 308 КАС України, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не підлягає апеляційному перегляду, оскільки позивачем не оскаржено, а апеляційні скарги відповідачів відповідних доводів в цій частині не містить.

Перевіряючи обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції затвердженого Кабінетом Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 (далі - Порядок №850).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пунктом 2 Порядку № 850 обумовлено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

За приписами пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 вказаного Порядку №850).

Згідно з п.14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 30.01.2018 у справі № 822/1579/17, від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16, від 13.02.2018 у справі № 806/845/16, від 15.05.2018 у справі № 161/16343/17 та від 19.09.2018 у справі № 750/2250/17.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію"; обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови в призначенні допомоги також слугували висновки відповідача про те, що МСЕК проведена з порушенням п. 10 Положення про МСЕК, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи", відповідно до якого медико-соціальні експертизи колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Натомість, при проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС не запрошувалися.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 10 Положення про МСЕК, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317 залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

В той же час колегія суддів наголошує на тому, що позивачу згідно довідки до акта огляду МСЕК встановлено третю групу інвалідності з причин захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах справ з 14.12.2018 р.

Доказів визнання її нечинною (підробленою) матеріали справи не містять.

Отже, вказана довідка видана комісією спеціалізованого профілю та підтверджує факт того, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, що відповідно до пункту 7 Порядку № 850 разом із заявою (рапортом) про виплату грошової допомоги є підставою для призначення такої допомоги. Окремі недоліки в роботі комісії, зокрема незалучення до складу комісії представників МВС України, не може бути перешкодою в реалізації законного права позивача на призначення та отримання грошової допомоги як компенсації за втрату здоров`я під час несення служби в органах внутрішніх справ.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Натомість, доказів наявності вказаних обставин матеріали справи не містять, а відповідачами не надано.

Також колегія суддів зазначає, що позивачем по даній справі є ОСОБА_1 , в той час, як в апеляційній скарзі МВС України посилається на недоліки в документах гр. ОСОБА_3 , який не є стороною по справі.

Як вже вказувалося раніше, до спірних правовідносин з приводу виплати одноразової грошової допомоги мають застосовуватися приписи Порядку № 850.

Пункт 9 Порядку встановлює, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 11 Порядку № 850 встановлено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

З наведених приписів чітко вбачається, що, по-перше, рішення про призначення допомоги приймається МВС України, по-друге, виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування коштів органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції.

На теперішній час у суду апеляційної інстанції відсутні відомості про те, що Департамент Державної служби охорони при МВС України ліквідований у встановленому законом порядку.

Оскільки позивач звільнений з цього органу, то з огляду на приписи пункту 11 Порядку №850, саме цей орган має здійснюватися перерахування коштів на рахунок позивача.

Пунктом 10 Порядку № 850 встановлено, що грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Разом з цим, 04.01.2019 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1146 "Про внесення змін до Положення про Національну поліцію", якою до підпункту 9 пункту Положення про Національну поліцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 8 були внесені зміни щодо виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони, зокрема вказано, що виплата допомоги має здійснюватися за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції.

Колегія суддів уважає, що вказані вище зміни до Положення про Національну поліцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 8, не суперечать приписам Порядку № 850, а лише деталізують джерело виплати, з якого мають перераховуватися кошти на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам міліції охорони (за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції) та не виключає обов`язок МВС України від розгляду відповідних документів та прийняття рішення з приводу спірної допомоги.

З огляду на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1146 прийнята пізніше Порядку № 850, колегія суддів уважає, що уповноважений орган - МВС України, зобов`язаний прийняти рішення про призначення позивачу допомогу та виплатити її саме за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національна поліції.

З приводу посилання Національної поліції України на те, що відповідач - орган поліції не може діяти відповідно до процедури, встановленої Порядком № 850, оскільки цей порядок жодним чином її не стосується і на нею не розповсюджується жодним актом законодавства, адже починаючи з дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1146 "Про внесення змін до Положення про Національну поліцію", саме на Національну поліцію України покладено обов`язок з перераховуватися коштів на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам міліції охорони.

Посилання обох скаржників на наявність в них дискреційних повноважень на прийняття рішення та безпідставність покладення судом обов`язків, що чітко не передбачені Порядком № 850, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі". Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії" і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

В контексті розгляду цієї справи судом встановлено, що позивач має беззаперечне право на виплату одноразової грошової допомоги, але державні органи, в силу відсутності узгодженості дій та внутрішніх процедур перерахування коштів з рахунку одного органу на підставі подання іншого, відмовляють в виплаті грошової допомоги, перекладаючи один на одного такий обов`язок.

Такі дії МВС України та Національної поліції України явно не відповідають задекларованому Європейським судом з прав людини принципу "належного урядування".

У зв`язку з цим та з метою ефективного захисту прав позивача, який має статус особи з інвалідністю, як найменш соціально захищеної верстви населення країни, колегія суддів погоджує обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушених прав позивача, який передбачає чітку деталізацію та послідовність дій відповідачів, що як кінцевий результат має призвести до виплати одноразової грошової допомоги позивачу та є запорукою того, що спір між сторонами однозначно буде вирішений.

На підставі викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження від Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області документів для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850, прийняти рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн. за рахунок бюджетних коштів на утримання Національної поліції України та направити прийняте рішення на адресу Національної поліції України для проведення нею виділення відповідних бюджетних коштів.

Натомість, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зобов`язання Національну поліцію України не пізніше двох місяців із дня прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн., виділити відповідні бюджетні кошти в сумі 288150,00 грн. і перерахувати їх на відповідний казначейський (банківський) рахунок Управління поліції охорони в Харківській області для проведення їх виплати позивачу, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №504/4148/16-а, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Зважаючи на ті обставини, що Національною поліцією України у спірних правовідносинах не було прийнято жодних рішень, а також не вчинено дій/бездіяльності відносно позивача, вказані позовні вимоги спрямовані на майбутнє та є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Національну поліцію України не пізніше двох місяців із дня прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн., виділити відповідні бюджетні кошти в сумі 288150,00 грн. і перерахувати їх на відповідний казначейський (банківський) рахунок Управління поліції охорони в Харківській області для проведення їх виплати позивачу підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового судового рішення про відмову в їх задоволенні.

В іншій частині рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Національної поліції України задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 року по справі №520/23006/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Національну поліцію України не пізніше двох місяців із дня прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 в сумі 288150,00 грн. (двісті вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят гривень), виділити відповідні бюджетні кошти в сумі 288150,00 грн. (двісті вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят гривень) і перерахувати їх на відповідний казначейський (банківський) рахунок Управління поліції охорони в Харківській області для проведення їх виплати ОСОБА_1 .

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вказаної частини позовних вимог.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 року по справі № 520/23006/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров