Справа № 280/5021/22
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року Справа № 280/5021/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), третя особа Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (далі третя особа) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 87 від 04.08.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 05.05.1987 року по 11.02.2000 року у Колгоспі «Червонофлотець» та період навчання з 29.11.1982 року по 12.04.1983 року у Криворізькому автотранспортному тресті Автомобільний учбово-курсовий комбінат.

Стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком, на що отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії з підстави відсутності на момент досягнення пенсійного віку необхідного страхового стажу. Вважає рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком протиправним, так як, має необхідний страховий стаж. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Від Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області надійшов відзив 23.09.2022, у якому третя особа не погоджується із позовними вимогами з наступних підстав. В трудовій книжці позивача період навчання з 29.11.1982 по 14.04.1983 запис зроблено не в установленому порядку (відсутній запис про відрахування, підстава та дата підстави про відрахування). Документ про освіту або довідку про період навчання позивачем не надавались. Період роботи з 05.05.1987 по 11.02.2000 згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 не зараховано, оскільки записи щодо встановленого та фактично відпрацьованого мінімуму трудової участі у громадському господарстві не засвідчені печаткою колгоспу за кожний рік та підписом головного бухгалтера за кожен рік. Довідку за період роботи у колгоспі позивачем також не надавалась. У відповідача були відсутні підстави для зарахування вищевказаних періодів. На дату звернення позивач мав 24 роки 02 місяці 18 днів підтвердженого необхідними документами страхового стажу, тому відповідач не мав законних підстав для призначення позивачу пенсії за віком. Просить у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

27.09.2022 від Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача на дату звернення становить 24 роки 02 місяці 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу не зараховані:

- період роботи з 05.05.1987 по 11.02.2000 згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 , оскільки в записах щодо встановленого та фактично відпрацьованого мінімуму трудової участі у громадському господарстві не зазначена підстава, помер та дата внесення записів. В запису про звільнення відсутній номер наказу;

- період навчання з 29.11.1982 року по 14.04.1983 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 помер НОМЕР_4 , оскільки в запису про навчання в Автомобільному учбово-курсовому комбінаті відсутня інформація про присвоєння кваліфікації. Інших документів про навчання в комбінаті заявником не надано разом із заявою про призначення пенсії.

Право на призначення пенсії за віком заявник набуде за досягнення 63 років. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 24 роки 02 місяці 18 днів та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 04.08.2022 №87.

Вказано, що до страхового стажу не зараховані:

- період роботи з 05.05.1987 по 11.02.2000 згідно записів трудової книжки колгоспника серії УKP номер 1191303, оскільки записи щодо встановленого та фактично відпрацьованого мінімуму трудової участі у громадському господарстві не засвідчені печаткою колгоспу за кожний рік та підписом головного бухгалтера за кожний рік. Для зарахування зазначеного періоду необхідно надати довідку за період роботи у колгоспі;

- період навчання з 29.11.1982 по 14.04.1983 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_5 , оскільки запис зроблено не в установленому порядку (відсутній запис про відрахування, підстава та дата підстави про відрахування). Для зарахування зазначеного періоду необхідно надати документ про освіту або довідку про період навчання.

Право на призначення пенсії за віком заявник набуде за досягнення 63 років.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XIІ (далі Закон №1788-XIІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1788-XIІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XIІ, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону №1788-XIІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» (далі - Постанова №301), відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Судом досліджені надані позивачем до матеріалів справи копії трудових книжок НОМЕР_6 від 28.08.1979 та НОМЕР_2 від 10.06.1987.

Записом №5 від 29.11.1982, у трудовій книжці НОМЕР_6 від 28.08.1979, підтверджується, що позивач прийнятий до Автомобільного учбово-курсового комбінату Криворізького автотресту. Відповідно до запису від 14.04.1983 навчався на курсах водіїв.

Період навчання з 29.11.1982 по 12.04.1983 в Криворізькому автотранспортному тресті Автомобільний учбово-курсовий комбінат за програмою підготовки водія транспортного засобу категорії В,С підтверджується також свідоцтвом №000441 від 13.04.1983.

Записом від 05.05.1987 у трудовій книжці НОМЕР_2 від 10.06.1987 підтверджується, що позивач прийнятий в члени колгоспу «Червонофлотець». В трудовій книжці міститься запис від 07.07.1997 про перейменування колгоспу «Червонофлотець» в колективне сільськогосподарське підприємство «Червонофлотець». Відповідно до запису від 11.02.2000 позивач звільнений з членів КСП в зв`язку з реорганізацією в СТОВ «Червонофлотець».

Записи про трудову участь в господарстві (стр. 18-20 трудової книжки НОМЕР_2 від 10.06.1987) свідчать про виконання позивачем річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві у 1987-2001 роках.

Доказів протилежного відповідачем не надано.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні підставою для незарахування вказаних періодів зазначено, що запис про навчання зроблено не в установленому порядку (відсутній запис про відрахування, підстава та дата підстави про відрахування), записи щодо встановленого та фактично відпрацьованого мінімуму трудової участі у громадському господарстві не засвідчені печаткою колгоспу за кожний рік та підписом головного бухгалтера за кожний рік.

Суд звертає увагу, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванні заробітної плати на конкретну посаду, яку позивач займав у той чи інший період його роботі підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу положень статті 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсійні виплати.

В той же час пункт 43 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Крім того, відповідно до приписів статті 64 Закону № 1058-IV відповідачі наділені правом, зокрема, проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями.

Однак, відповідачами не надано доказів здійснення законодавчо визначених дій для встановлення періоду роботи, який підлягає зарахуванню до загального стажу позивача.

Отже, судом встановлено, що періоди роботи з 05.05.1987 року по 11.02.2000 року у Колгоспі «Червонофлотець» та період навчання з 29.11.1982 року по 12.04.1983 року у Криворізькому автотранспортному тресті Автомобільний учбово-курсовий комбінат не зараховані позивачу за відсутності підстав, визначених законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 87 від 04.08.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 05.05.1987 року по 11.02.2000 року у Колгоспі «Червонофлотець» та період навчання з 29.11.1982 року по 12.04.1983 року у Криворізькому автотранспортному тресті Автомобільний учбово-курсовий комбінат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області (площа Соборна, 3 м.Слов`янськ, Донецька область, 84121; ),

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; ).

Повне судове рішення складено 11.11.2022.

Суддя Б.В. Богатинський