Справа № 160/13118/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Вільненського старостинського округу Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання неправомірним та скасування рішення, -
29 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Губиниської селищної ради Вільненського старостинського округу Новомосковського району Дніпропетровської області, в якій просить:
Визнати протиправним та скасувати рішення 3 сесії VII скликання Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №40-3VII від 20 квітня 2016 року, в частині внесення змін у рішення 34 сесії VI скликання Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №496-34/VI та 497-34/VI щодо зменшення загальної площі відведеної мені земельної ділянки із 0,4085 га на 0,4064 га із зобов`язанням внесення мною змін до проекту землеустрою щодо площі відведеної у власність земельної ділянки та представлення його на затвердження до Попасненської сільської ради.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішеннями Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 496-34/VI та № 497-34/VI йому були виділені земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,1585 га для ведення особистого сільськогосподарського господарства відповідно за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, оскаржуваним рішенням внесені зміни у вищевказані рішення 34 сесії VI скликання Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №496-34/VI та 497-34/VI щодо зменшення загальної площі відведеної земельної ділянки із 0,4085 га на 0,4064 га із зобов`язанням внесення позивачем змін до проекту землеустрою щодо площі відведеної у власність земельної ділянки та представлення його на затвердження до Попасненської сільської ради.
Позивач вказує, що оскаржуване рішення прийнято без законних на те підстав, оскільки в описовій частині даного рішення сплутана адреса позивача з адресою його батька, а саме будинок позивача розташований по АДРЕСА_1 , а не по АДРЕСА_2 , площа земельної ділянки була попередньо не 0,32 га, а 0,4085 га, акт комісії, на який посилається сільська рада, складався за відсутності позивача, відповідач не повідомляв позивача про внесення в порядок денний 3 сесії VII скликання питання про внесення змін у рішення № 496-34/VI та № 497-34/ VI щодо загальної площі відведеної йому земельної ділянки із 0,4085 га на 0,4064 га. і не пропонував взяти участь в засіданні ради. Також вказує, що відповідач протиправно одним рішенням вніс зміни в два окремих рішення № 496-34/ VI та № 497-34/ VI.
Таким чином, позивач стверджує, що Попасненська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області на 3 сесії VII скликання рішенням №40-3VII від 20 квітня 2016 року вийшла за межі своїх повноважень, порушила його права у спосіб, який суперечить Конституції та законам України.
З урахуванням наведеного позивач вважає, що рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою суду від 05 вересня 2022 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
Зазначеною ухвалою також встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Рішенням 34 сесії VI скликання Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року № 496-34/VI "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд гр. ОСОБА_1 " надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд гр. ОСОБА_1 площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 на території Попасненської сільської ради та замовлено розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та представлено її на затвердження до Попасненської сільської ради.

Рішенням 34 сесії VI скликання Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року № 497-34/VI "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 " надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 площею 0,1585 га в АДРЕСА_1 на території Попасненської сільської ради та замовлено розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та представлено її на затвердження до Попасненської сільської ради.

Згідно витягу про Державну реєстрацію прав на житловий будинок, виданого Комунальним підприємством «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 36615572 від 08.12.2012 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2011 р. у справа №2-3582/11. Форма власності приватна. Частка 1/1.

20 квітня 2016 року на засіданні третьої сесії сьомого скликання Попасненською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області прийнято рішення № 40-3/УІІ «Про внесення змін у рішення №496-34/VI від 22.12.2015 року, №497-34/VI від 22.12.2015 року».

Вказаним рішенням внесено зміни у рішення щодо загальної площі відведеної земельної ділянки із 0,4085 га на 0,4064 га та зобов`язано ОСОБА_1 ввести зміни до проекту землеустрою щодо площі відведеної у власність земельної ділянки та представити його на затвердження до Попасненської сільської ради.

У тексті оскаржуваного рішення від 20 квітня 2016 № 40-3/УІІ зазначено наступне.

Розглянувши звернення голови комісії ОСОБА_2 та на підставі "Акту обстеження та погодження встановлених межових знаків на території села Надеждівка" від 08.04.2016 року, складеного виїзною комісією, призначеної головою Попасненської сільської ради у складі сільського голови Радченко В. Є., секретаря виконкому сільської ради Лютої Н. В., депутата сільської ради ОСОБА_3 , депутата Новомосковської районної ради Надхи К.В., землевпорядника сільської ради ОСОБА_4 , в присутності користувачів земельних ділянок ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , за адресами ОСОБА_7 - АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 АДРЕСА_2 були закріплені межі земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) межовими знаками, яке проводила організація ФОП ОСОБА_8 і має відповідний сертифікат на проведення вказаних робіт. При обстеженні меж комісією були виявлені порушення з боку ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , земельна ділянка, яка попередньо мала загальну площу 0,32 га була значно збільшена ОСОБА_1 за рахунок площі сусідньої земельної ділянки - ОСОБА_5 (вимагаючи знесенні забору між вказаними суміжними ділянками, який здавна був сталим межовим знаком). Враховуючи інтереси обох суміжних землекористувачів ОСОБА_5 і ОСОБА_1 комісія на місці вирішила ввести незначні зміни щодо встановлених ОСОБА_1 меж і залишити забір межовим знаком, організація ФОП ОСОБА_8 зразу провела закріплення межових знаків, враховуючи зміни, керуючись Законом України про Місцеве самоврядування в Україні.

Не погодився із вказаним рішенням Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 40-3/УІІ від 20 квітня 2016 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області є правонаступником Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту б) частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Стаття 116 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як зазначалося вище, рішеннями 34 сесії VI скликання Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року № 496-34/VI та № 497-34/VI позивачу були виділені земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,1585 га для ведення особистого сільськогосподарського господарства відповідно за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується витягом про Державну реєстрацію прав на житловий будинок, виданим Комунальним підприємством «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 36615572 від 08.12.2012 року.

Згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначають норми Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Згідно із ч.1 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Аналіз наведених положень Закону України Про місцеве самоврядування в Україні дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Водночас, у ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення й у ст. 74 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Разом з тим, відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема:

а) відсутність факту виконання рішення, що скасовується;

б) відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Ключовим питанням у контексті можливості скасування органом місцевого самоврядування свого владного управлінського рішення є визначення того, яким за своєю правовою природою є відповідний акт: нормативним чи ненормативним.

Отже, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 року у справі №182/2428/16-а .

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів присутності позивача при складанні комісією "Акту обстеження та погодження встановлених межових знаків на території села Надеждівки" від 08.04.2016 року, доказів повідомлення останнього про внесення в порядок денний 3 сесії VII скликання питання про внесення змін у рішення № 496-34/VI та № 497-34/VI щодо загальної площі відведеної земельної ділянки із 0,4085 га на 0,4064 га. і пропозиції взяти участь в засіданні ради. Так само, не надано доказів того, що ОСОБА_1 був присутнім на засіданні сесії ради 20.06.2016 року.

Отже, судом встановлено, що позивач не погоджувався з припиненням правовідносин з приводу надання йому дозволів на розробку проекту землеустрою, що виключає можливість скасування радою власного рішення про надання йому дозволу на це.

Суд звертає увагу на те, що нормами ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що рішення органів місцевого самоврядування можуть бути оскаржені до суду та скасовані в судовому порядку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області не було правових підстав для скасування чи зміни власних рішень від 22 грудня 2015 року № 496-34/VI, від 22 грудня 2015 року № 497-34/VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення третьої сесії сьомого скликання Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року № 40-3/УІІ «Про внесення змін у рішення №496-34/VI від 22.12.2015 року, №497-34/VI від 22.12.2015 року», яким внесено зміни у рішення щодо загальної площі відведеної земельної ділянки із 0,4085 га на 0,4064 га та зобов`язано ОСОБА_1 ввести зміни до проекту землеустрою щодо площі відведеної у власність земельної ділянки та представити його на затвердження до Попасненської сільської ради.

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник