Справа № 757/11681/22-а
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/755/207/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Дикого Ю.О., звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області), в якому просить скасувати постанову від 28 квітня 2022 року ПН МКМ № 010316, винесену Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 20 квітня 2018 року Київський міський центр зайнятості видав ОСОБА_1 дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства і починаючи з 02 червня 2018 року ОСОБА_1 приступив до виконання умов контракту, укладеного з компанією «Васardi Martini Ukraine».

Після спливу трирічного терміну щодо дозволу на застосування праці іноземців, дозволу продовжено не було, у зв`язку з чим 23 листопада 2021 року ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київської області прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил перебування іноземців на території України. Штраф накладений вищезазначеною постановою позивач сплатив добровільно, у повному обсязі і в строки визначені постановою.

07 березня 2022 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Демченком В.В., підготовлено, а 12 квітня 2022 року (у зв`язку із припиненням особистого прийому громадян Печерським відділом ДМС України) направлено на адресу Печерського відділу ДМС України заяву про надання заявнику статусу біженця та особи, яка потребує додаткового захисту.

28 квітня 2022 року працівниками ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_1 затримано та доставлено до ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області, де відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МКМ 010335 за статтею 203 КУпАП.

Постановою ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області ПН МКМ 010316 від 28 квітня 2022 року ОСОБА_1 , у зв`язку з порушенням статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства« на підставі протоколу про правопорушення ПР МКМ 010335 від

28 квітня 2022 року притягнуто до відповідальності, відповідно до частини першої статті 203 КУпАП шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення посадовими особами відповідача в порушення положень статей 7, 245, 248, 268 КУпАП та пунктів 2.3 Інструкції ОСОБА_1 не було роз`яснено права і обов`язки, що передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Крім того, всупереч відомостей у протоколі про отримання особою відносно якої складено адміністративний протокол його копії, незважаючи на наявність підпису ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу, копія зазначеного документу йому не видавалась, що свідчить про порушення пункту 2.2 Інструкції.

Протокол про адміністративне правопорушення ПР МКМ 010335 від 28 квітня 2022 року, а також оскаржувану постанову ПН МКМ 010316 від 28 квітня 2022 року сторона позивача отримала лише 11 травня 2022 року на адвокатський запит представника позивача.

При цьому, під час оформлення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем всупереч статті 274 КУпАП та пункту 2.5 Інструкції не було залучено перекладача, що підтверджується відсутністю відповідної відмітки у розділі «переклад протоколу зроблений за участі перекладача» у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні, слід зазначити, що питання наявності зазначеного адміністративного правопорушення та наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 є спірним.

На переконання сторони позивача, відповідачем не враховано той факт, що з 24 лютого

2022 року в Україні введено воєнний стан, а місто Київ та Київська область, станом на дату звернення із заявою представника позивача про надання статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту відносились до територій громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), перелік яких було затверджено Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони України.

Позивач вважає оскаржувану постанову відповідача такою, що прийнятою з порушенням встановленого порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності та за відсутності складу адміністративного правопорушення у діях позивача, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення в судовому порядку.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2022 року адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передано на розгляд за пісудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду.

Також даною ухвалою витребувано у Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області матеріали на підставі яких винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МКМ 010316 від 28 квітня 2022 року.

12 серпня 2022 року від представника відповідача - Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області Мельника М.М., до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач з приводу задоволення позову заперечував, посилаючись на таке.

28 квітня 2022 року співробітниками ГУ СБУ у м. Києві та Київській області виявлено позивача ОСОБА_1 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: проживав без документів на право проживання в Україні. В подальшому іноземця було запрошено до приміщення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петропавлівська, 11.

Працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області встановлено, що позивач прибув до України з метою працевлаштування, перетнувши державний кордон через ПП «Бориспіль». З ЦП ДСК «Аркан» вбачається, що в останнє позивач здійснював перетин кордон в бік в`їзду в Україну 25 лютого 2021 року.

В період з 2018 року позивач неодноразово документувався посвідками на тимчасове проживання в Україні - останню з яких, № НОМЕР_1 , було видано 21 лютого 2021 року на підставі отримання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (працевлаштування).

18 березня 2021 року до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшло повідомлення від ТОВ «Бакарді-Мартіні Юкрейн» про дострокове звільнення з займаної посади позивача та, разом з цим, зазначено, що дозвіл на працевлаштування останнього повернуто до Київського міського центру зайнятості.

24 березня 2021 року у зв`язку з припиненням підстав для отримання посвідки № НОМЕР_1 позивачем, її було скасовано відповідно до вимог чинного законодавства.

Після закінчення дозволеного строку перебування на території України ОСОБА_1 не виїхав, до міграційної служби із заявою для його продовження не звертався. Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів у встановленому законом порядку не звертався - будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України позивач не вживав.

Враховуючи викладене вище, відповідач стверджує, що позивачем було порушено вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». В поясненнях, які надав позивач особисто під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, зазначено, що українську мову останній розуміє - послуг перекладача не потребує.

За порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні чинним законодавством передбачається адміністративна відповідальність. Отже, уповноважені особи ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 28 квітня 2022 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області винесено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким вирішено примусово повернути позивача до країни походження або третьої країни, зобов`язано покинути територію України у термін до 07 травня 2022 року та заборонено в`їзд на територію України строком на три роки до 28 квітня 2025 року.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що позивач ОСОБА_2 прибув 25 лютого

2021 року, кордон України перетнув через ПП «Бориспіль». В Україну приїхав з метою працевлаштування. Під час в`їзду на територію України з собою мав 2 000 доларів. 01 лютого

2021 року, отримав посвідку на тимчасове проживання на підставі працевлаштування, терміном дії до 04 січня 2022 року. 24 березня 2021 року посвідку було скасовано, через те що його було звільнено із займаної посади на підприємстві. За продовження строку перебування в Україні не звертався так як не бачив в цьому необхідності. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За квартиру в місяць сплачує 28 000 гривень. Власного житла на території України не має. Про те, що порушив правила перебування іноземців в Україні, йому було відомо, але не покинув територію України через особисті проблеми. З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів - не звертався. За дозволом на імміграцію в Україну - не звертався.

Крім того, 28 квітня 2022 року за порушення правил перебування іноземних громадян на території України, працівниками ЦМУ ДМС відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 203 КУпАП та на підставі якого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Встановлені обставини, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні, які свідчать про те, що ним порушені вимоги статті

4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України

від 28 серпня 2013 року № 825 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1654/24186, передбачає, що: особами, до яких застосовуються адміністративні стягнення за статтями 200, 201, частиною першою статті 203, статтями 204, 205, 206 КУпАП, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, яким виповнилося 16 років, посадові особи установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності, до компетенції яких належить прийняття громадян, іноземців та осіб без громадянства на роботу та навчання, а також особи, які запросили в Україну іноземців або осіб без громадянства в приватних справах і надали їм житлову площу та порушили при цьому порядок їх перебування (п. 1.3 інструкції).

Згідно із пунктом 2.1 вищевказаної інструкції, уповноваженими посадовими особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про затримання є працівники апарату ДМС України, головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, які є державними службовцями (далі - уповноважені посадові особи).

Уповноважені посадові особи складають протокол при виявлення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 200, 201, частиною першою статті 203, статтями

204, 205, 206 КУпАП, згідно із формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно із частиною першою статті 203КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За змістом статей 9, 33 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень статей 245, 248 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

За змістом статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею

255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 268 КУПАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статей278-280 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

В Конституції України та Законі України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вказано, що здійснення іноземцями своїх прав і свобод не повинно завдавати шкоди національним інтересам України, правам, свободам і законним інтересам її громадян та інших осіб, які проживають в Україні.

Іноземці зобов`язані поважати та додержуватися Конституції і законів України, шанувати традиції та звичаї народу України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає статус іноземців, які іммігрують в Україну на постійне проживання або для працевлаштування на певний строк, та іноземців, які тимчасово перебувають в Україні.

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Статтею 4 Закону чітко визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Порядок оформлення іноземцям та особам без громадянства віз для в`їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, а також вимоги до перебування іноземців і осіб без громадянства в Україні регулюється низкою нормативно-правових актів, серед яких, зокрема:

- Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

- Правила оформлення віз для в`їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2017 року № 118;

- Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб без громадянства для в`їзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України і виїзду за її межі та визначення розміру такого забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2013 року № 884;

- Вимоги до організації роботи з оформлення віз для в`їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджені наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 30 жовтня 2017 року № 469/897/605;

- Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150;

- Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня

2012 року № 251.

Іноземці в`їжджають в Україну і виїжджають з України через пункти пропуску на державному кордоні за національним паспортом і у разі наявності візи, якщо інший порядок в`їзду не встановлено законодавством або міжнародними договорами України.

Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Державної прикордонної служби України, продовжується територіальними органами або підрозділами Державної міграційної служби України відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року

№ 150.

Оформлення іноземцям та особам без громадянства посвідок на тимчасове або постійне проживання здійснюється територіальними органами або підрозділами Державної міграційної служби України згідно з Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України

від 28 березня 2012 року № 25 Д.

Так, згідно статті 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Згідно із частиною другою статті17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземець або особа без громадянства та приймаюча сторона для продовження строку перебування в Україні подають письмові звернення не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено з 05 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року

№ 2119-ІХ.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, змінено статтю 1 Указу № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року

№ 2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України № 64, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, в період воєнного стану в Україні тимчасово обмежено гарантоване статтею 33 Конституції України право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, наказом ДМС від 24 лютого 2022 року

№ 43 «Про зупинення роботи органів ДМС, підприємств та установ, що входять до сфери управління ДМС», оголошено простій працівників ДМС та її територіальних підрозділів підприємств, установ, які входять до сфери управління ДМС.

Наказом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області від 24 лютого 2022 року № 2 «Про оголошення простою для працівників ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області» оголошено простій для працівників ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Відповідно до наказу ДМС від 01 березня 2022 року «Про роботу органів ДМС» закінчено

з 02 березня 2022 року простій працівників ДМС та запроваджено з 03 березня 2022 року на період воєнного стану виконання роботи в дистанційному режимі.

Наказом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 02 березня 2022 року № 3 «Про роботу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області» закінчено з 02 березня 2022 року простій працівників ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, з 03 березня 2022 року відновлено надання адміністративних послуг та запропоновано на період воєнного стану виконання роботи в дистанційному режимі.

З повідомлення з Урядового порталу від 19 травня 2022 року, вбачається, що з 15 березня

2022 року органи та підрозділи ДМС, які знаходяться в безпечних районах, де не ведуться активні бойові дії, відновлюють роботу з прийому та надання адміністративних послуг. Серед переліку відділів вказано і ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 28 квітня 2022 року серії ПН МКМ № 010316 про накладення адміністративного стягнення на позивача і закриття провадження у справі, оскільки в матеріалах справи відсутні докази дотримання позивачем Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Так, судом встановлено, що 12 квітня 2022 року позивач ОСОБА_1 надіслав на адресу Печерського відділу Державної міграційної служби України заяву про визнання біженцем та особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту на території України.

Однак відповідь за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_3 не надано. Натомість у відповідь на адвокатський запит представника позивача листом від 12 травня 2022 року

№ 8010.7-12024/80.1-22 міграційний орган повідомив, що заяву ОСОБА_1 визнано неподаною, адже подання такої заяви поштою законодавством не передбачено, а тому позивачу рекомендовано звернутись із цією заявою особисто після відновлення прийому громадян.

Посилаючись на вказаний факт, 21 вересня 2022 року Шостим апеляційним адміністративним судом скасовано рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправним і скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, посилаючись на недотримання відповідачем обов`язку щодо забезпечення особистого прийому громадян в міграційному органі та на факт звернення ОСОБА_1 із заявою за захистом в Україні засобами поштового зв`язку (інший можливий для нього спосіб звернення), яка залишилась без належного реагування, а тому висновок органу міграційної служби в оскаржуваному рішенні про те, що ОСОБА_1 з питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до компетентних органів не звертався, протирічить фактичним обставинам справи.

Однак, вказаний факт та скасування рішення про примусове повернення позивача не спростовує того, що ОСОБА_1 звернувся до компетентного органу з відповідною заявою про надання статусу біженця з порушенням встановлених законом строків, за що його і було притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідно до статті 4 Закону України «Про статус іноземців та осіб без громадянства».

Як зазначено судом, Наказом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 02 березня 2022 року № 3 «Про роботу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, з 03 березня 2022 року відновлено надання адміністративних послуг, однак з відповідною заявою ОСОБА_1 звернувся до ЦМУ ДМС лише 12 травня 2022 року.

При цьому оскаржувана постанова прийнята відповідачем як уповноваженим органом із дотриманням вимог КУпАП, за наявності встановленого факту порушення позивачем Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Скасування рішення про примусове повернення не може бути беззаперечною підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення статті

203 КУпАП, якщо судом достеменно встановлено, що таке порушення мало місце.

Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що позивачу було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП. Зауваження, прохання щодо необхідності перекладача, адвоката, відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250, 286, 288, 295, 297 КАС України, статтями 7, 9, 33, 203, 245, 248, 251, 252, 268,274, 278-280 КУпАП, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 289 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 14 листопада 2022 року.

Суддя О.О. Хромова