Справа № 420/14460/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - відповідач) про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна 83) щодо обмеження максимальним розміром пенсійного забезпечення ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ УМВС 11.05.1998; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з 01.12.2019 по момент винесення судового рішення;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна 83) перерахувати, виплатити та виплачувати пенсійне забезпечення ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ УМВС 11.05.1998; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, виходячи з 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром починаючи з 01.12.2019 року по момент винесення судового рішення та в подальшому без обмеження її максимальним розміром під час подальших підвищень (перерахунків) розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вже проведених виплат (з 01.03.2022 пенсія ОСОБА_1 складає 31034,74 грн.)

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем піди час здійснення перерахунку пенсії з 01.12.2019 року розмір пенсії обмежено максимальним розміром. Крім того, відповідач при перерахунку пенсії з 01.07.2022 року зменшив основний розмір пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення. Представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача щодо проведення позивачу перерахунку пенсії. Відповідач листом від 15.09.2022 року відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, що у свою чергу і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Ухвалою від 13.10.2022 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/14460/22, та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що згідно із статтею 2 Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону №3668 є чинними, що є підтвердженням правомірності їх застосування.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2019 року 1497 грн., з 1 липня 1564 грн., з 1 грудня 1638 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік" прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2020 року 1638 грн., з 1 липня 1712 грн., з 1 грудня 1769 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2021 року 1769 грн., з 1 липня 1854 грн., з 1 грудня 1934 грн.

З 01.07.2022 року прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність, становить 2027,00 грн., у зв`язку з чим максимальний розмір пенсії складає 20 270,00 грн.

З цих підстав відповідач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження пенсії позивачу максимальним розміром правомірними та реалізованими в межах діючого законодавства.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначив, що з 01.12.2019 року пенсія позивача була протиправно обмежена відповідачем максимальним розміром та з 01.07.2022 року відповідач вкотре незаконно зменшив відсоток пенсії позивача до 70%.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Основний розмір пенсії розрахований у розмірі 90% від грошового забезпечення.

Після скасування пунктів 1-3 Постанови №103 від 21.02.2018 року, ДУ ТМО МВСУ по Одеській області позивачу видано довідку про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року, яка в подальшому надіслана до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з метою перерахунку пенсії позивача. У зв`язку з відмовою відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 року у справі №420/19179/21 позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії задоволено частково, а саме:

-визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №16934-16410/Б-02/8-1500/21 вiд 20.09.2021 в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ ТМО МВСУ по Одеській № 33/36-2853 від 10.08.2021 з урахуванням розміру зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ ТМО МВСУ по Одеській № 33/36-2853 вiд 10.08.2021 зважаючи на зазначені в ній розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з 90% грошового забезпечення, а також з 1 липня 2021 року з щомісячною доплатою у сумі 2000 гривень на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, з урахуванням вже виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2022 року у справі №420/19179/21 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року скасовано в частині задоволення вимог позову ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату з 01.07.2021р. пенсії додатково з щомісячною доплатою у сумі 2 000 гривень до розміру пенсійного забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

На виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2022року у справі №420/19179/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії з основним розміром 90%. Так, підсумок пенсії з надбавками склав 27223,46 грн. однак відповідач обмежив пенсію максимальним розміром, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом про перерахунок пенсії (а.с.11).

Перерахунком від березня 2018 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області перерахувало йому пенсію з 01 січня 2016 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року та постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року. ГУ ПФУ зробило цей перерахунок у розмірі 70% замість 90% від загального грошового забезпечення, передбачених нормативно-правовими актами України на дату призначення пенсії позивачу, не погоджуючись зі зменшенням відсоткового розміру пенсії позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року у справі №420/25647/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково, а саме:

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення з 01.01.2016 року розміру пенсійного забезпечення ОСОБА_1 з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплати пенсійне забезпечення ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, виходячи з 90% грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 01.12.2019 року, з урахуванням проведених виплат.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року у справі №420/25647/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01.01.2016 року з основним розміром пенсії 90%, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом про перерахунок пенсії (а.с.9).

Відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.03.2022 року з урахуванням індексації з основним розміром 90%. Підсумок пенсії склав 31034,74 грн. однак, відповідач обмежив пенсію максимальним розміром 19340,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом про перерахунок пенсії (а.с.14).

Відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.07.2022 року з основним розміром 70%, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом про перерахунок пенсії (а.с.13).

Не погодившись з обмеженням максимальним розміром пенсії та зменшенням з 01.07.2022 року відсотку основаного розміру пенсії з 90% до 70% Головним управлінням ПФУ в Одеській області, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обмеження максимального розміру пенсії вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), що набрав чинності 01.10.2011 р.

Відповідно до ст.2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 р. "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у ст.43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII.

Згідно п.2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 р.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають ст.17 Конституції України, положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, виходив із того, що норми-принципи ч.5 ст.17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у ст.43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII та положення ч.1 ст.2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст.17 Конституції України положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення ст.2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ст.2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 р. у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 р. у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019 р., що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення ст.ст.1, 8, 92 Конституції України, а також на ст.9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

У постанові від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно перераховано пенсію позивача з 01.12.2019 року з обмеженням максимальним розміром.

Суд зауважує, що питання щодо зменшення розміру пенсійного забезпечення ОСОБА_1 з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення вже було предметом судового розгляду у справі №420/25647/21.

Так, у рішенні від 18.02.2022 р. у справі № 420/25647/21 Одеський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що зміна розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення у зв`язку з внесенням змін до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку на підставі довідки.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. А відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2012 року у справі №420/25647/21, що набрало законної сили, є остаточним, обов`язковим для виконання та врахування пенсійним органом під час обчислення розміру пенсійних виплат позивача.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати пенсійне забезпечення позивачу в подальшому без обмеження її максимальним розміром під час подальших підвищень (перерахунків) розміру пенсії ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 17 вересня 2021 року по справі №580/1285/20.

Для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати, виплатити пенсійне забезпечення ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ УМВС 11.05.1998; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, виходячи з 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.12.2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позивач навів законні й обґрунтовані підстави для перерахунку та виплати йому пенсії з 01.12.2019 року без обмеження максимальним розміром виходячи з 90% грошового забезпечення, а тому наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65012 ідентифікаційний код 20987385) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна 83) щодо обмеження максимальним розміром пенсійного забезпечення ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ УМВС 11.05.1998; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з 01.12.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати, виплатити пенсійне забезпечення ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ УМВС 11.05.1998; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, виходячи з 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням раніше проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65012 ідентифікаційний код 20987385) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 14.11.2022 року.

Суддя Г. В. Лебедєва