Справа № 308/9750/22
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9750/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби ДМС України та в.о. заступника начальника Закарпатської митниці Савчука Олександра Васильовича про оскарження постанови у справі про порушення митних правил,

встановив:

28.07.2022 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Канівець О.П. звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів Закарпатської митниці Держмитслужби ДМС України та в.о. заступника начальника Закарпатської митниці Савчука Олександра Васильовича, в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0522/30500/22 від 05.07.2022, а справу закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на адресу позивача надійшла вищевказана постанова, за якою його притягнуто до відповідальності за ст. 485 МК України й накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми платежів. З оскаржуваною постановою позивач не згідний, так як ним було ввезено на митну територію України 22.08.2021 автомобіль та причіп до легкового автомобіля як громадянином рф в режимі «тимчасове ввезення до 1 року». При цьому 13.04.2022 до Закарпатської митниці надійшов лист управління забезпечення митного контролю та оформлення Закарпатської митниці, за яким повідомлено, що позивач, як громадянин України звертався до Управління щодо надання йому дозволу на здійснення випуску у вільний обіг вищевказаного автомобіля. Таким чином, на думку відповідачів, позивач вчинив дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а тому щодо позивача запроваджено протокол, а згодом оскаржувану постанову. Тож, оскільки позивач ввозячи т/з був нерезидентом, так як має постійне місце проживання за межами України, в Україні перебував за російській паспортом; автомобіль та причіп було ввезено на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до одного року»; на момент винесення оскаржуваної постанови абзац другий ст. 485 визнано таким, що не відповідає конституції, а відтак санкція за даний вид правопорушення відсутня; сумнівний висновок експерта про оцінку майна, так як сума митних платежів складає 324 Євро й обрахована станом на 22.08.2021, однак означене правопорушення є триваючим, й обраховується з моменту виявлення, тобто з 13.04.2022, а на цей час було скасовано сплату будь-яких митних платежів для пустку т/з у вільний обіг, наявні підстави для скасування постанови.

З відзиву на позовну заяву, подану 17.08.2022 представником Закарпатської митниці Миколою Джуганом з`ясовано, що оскаржувана постанова є правомірною, а позовні вимоги безпідставними. Так, в правовідносинах з Україною, а відтак з Закарпатською митницею, в контексті розглядуваної постанови, позивач є резидентом, так як є громадянином України, а отже на нього поширювався правовий режим ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування, визначений п. 5 ч. 4 ст. 380 МК України. Відтак при ввезенні на митну територію України автомобіля та причепа позивач надав працівникам митниці документ, який є підставою для несплати митних платежів, при ввезенні т/з особистого користування, маючи статус «резидента».

12.10.2022 представник позивача подав відповідь на відзив.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від останнього 12.10.2022 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просить позов задовольнити.

В судове засідання відповідач представник Закарпатської митниці не з`явився, однак у відзиві викладена позиція митниці: в позові слід відмовити.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи в їх сукупності, приймаючи до уваги доводи сторін, викладені в позовній заяві, у відзиві та відповіді на відзив, приходить до наступних висновків.

З постанови Державної митної служби України в справі про порушення митних правил №0522/30500/22 від 05.07.2022 з`ясовано, що 13.04.2022 (вх. №3494/кб-17.18) до управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці надійшов лист управління забезпечення митного контролю та оформлення Закарпатської митниці від 13.04.2022 № 7.7-17/10-189, яким повідомлено про звернення громадянина України ОСОБА_1 щодо надання йому дозволу на здійснення випуску у вільний обіг транспортного засобу - марки «Mercedes Benz» моделі «S500» р.н.з. Литви НОМЕР_1 та причепа р.н.з. російської федерації НОМЕР_2 . Проведеною перевіркою з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України було встановлено, що 22.08.2021 через митний пост «Вилок» Закарпатської митниці громадянином рф ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина російської федерації: НОМЕР_3 , було ввезено на митну територію України транспортний засіб марки «Mercedes Benz» моделі «S500» VIN-код № НОМЕР_4 , р.н.з. Литви НОМЕР_1 та причіп до легкового автомобіля марки, моделі «МЗСА 817700», шасі № НОМЕР_5 , 2015 року виготовлення, р.н.з. російської федерації НОМЕР_2 , в режимі «тимчасове ввезення до 1 року». Під час митного контролю. ОСОБА_4 подав працівникам митниці паспорт громадянина російської федерації: НОМЕР_3 , виданий 18.12.2013 та заявив адресу проживання на території російської федерації, а саме: рф, АДРЕСА_1 . Під час проведення перевірки з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби встановлено, що протягом 2019 - 2022 років громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинав митний кордон України на різних транспортних засобах, як водій, та як пасажир, та подав працівникам митниці паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 від 18.04.2018 та заявляв різні адреси проживання на території України. Зазначено, що працівниками митниці встановлено, що ОСОБА_4 має статус резидента, а тому не мав права ввозити причіп до легкового автомобіля марки, моделі «МЗСА 817700», шасі НОМЕР_7 , 2015 року виготовлення, р.н.з. російської федерації НОМЕР_2 , в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», в порядку встановленому ч. 1 ст. 380 МК України.

В постанові зазначено, що громадянин України ОСОБА_4 , подавши під час митного контролю та оформлення причепа до легкового автомобіля марки, моделі «МЗСА 817700», шасі НОМЕР_7 , 2015 року виготовлення, р.н.з. російської федерації НОМЕР_2 паспорт громадянина російської федерації НОМЕР_3 та заявивши працівникам митниці постійне місце проживання за межами території України, вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що вказує на наявність в його діях ознак складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Відтак позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 9694, 83 грн.

При розрахунку штрафу працівниками митниця взято до уваги висновок експерта (звіт про оцінку) ФОП, експерта-оцінювача «Гангура В.М.» № 149-06-222 від 16.06.2022 (вх. №6282/кб-1319 від 01.07.22), за яким вартість транспортного засобу - причепа до легкового автомобіля, моделі «МЗСА 817700», шасі номер: НОМЕР_7 , 2015 року виготовлення, р.н.з. російської федерації НОМЕР_2 , за межами митної території України, станом на 22.08.21 становить 324 Євро (10098,76грн.). Загальна сума митних платежів які б підлягали сплаті у разі випуску у вільний обіг вказаного вище транспортного засобу станом на 22.08.2021 складає 3 231,61 грн.

Протоколом про порушення митних правил №0522/30500/22 від 10.05.2022 підтверджуються обставини, зазначене в постанові.

Копіями паспорта громадянина України у формі ID картки № НОМЕР_8 від 03.03.2018; паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 від 18.04.2018, виданого органом 2123; картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 від 29.12.2004 стверджується, що позивач, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.

Копією паспорта російської федерації НОМЕР_3 , виданого 18.12.2013, органом ФМС 570001, стверджується, що позивач є громадянином рф.

З витягу №2123-1 із Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 вбачається, що станом на 16.02.2018 (дата внесення інформації до Реєстру) останній значить зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2 .

В особистих поясненнях від 29.04.2022, наданого позивачем працівнику митниці, ОСОБА_1 зазначив, що дійсно проживає за вищевказаною адресою, та є громадянином України, а також громадянином російської федерації.

Відповідно до частини першої статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 486 МК України встановлено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються : протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта , іншими документами.

Згідно зі статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

За правилами частини другої статті 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Частиною третьою статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, відповідальність, передбачена статтею 485 МК України, настає у разі наявності в особи мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також заявлення неправдивих відомостей.

При цьому необхідність сплати особою митних платежів при ввезенні на територію України транспортного засобу для особистого користування або звільнення від їх сплати залежить від того, чи є особа резидентом чи нерезидентом, і встановлюється митним органом при ввезенні автомобіля на територію України.

Відповідно до підпункту в пункту 50 статті 4 МК України резидентами є, зокрема, фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Нерезидентами є фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України (підпункт в пункту 33 статті 4 МК України).

При цьому за п. 45 ч. 1 ст. 4 МК України постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство» законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Отже, для того, щоб особа вважалась нерезидентом, вона повинна відповідати певним характерним критеріям, а саме бути іноземцем чи особою без громадянства або громадянином України, який має постійне місце проживання за межами України, у тому числі таким, який тимчасово перебуває на території України.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 01 липня 2021 року у справі № 751/4094/17.

Проаналізувавши вищеописані паспортні та реєстраційні документу, суд приходить до висновку, що позивач, будучи громадянином України, та одночасно громадянином російської федерації, достеменно знаючи, що митним законодавством України надаються «пільги» нерезидентам по ввезенню транспортних засобів на митну територію України, які полягають у можливості ввезення транспортного засобу без сплати митних платежів терміном до одного року, свідомо скористався паспортом громадянина російської федерації, як нерезидент, та ввіз на митну територію України в митному режимі тимчасове ввезення до одного року транспортний засіб, зокрема причеп до легкового автомобіля марки, моделі «МЗСА 817700», шасі НОМЕР_7 , 2015 року виготовлення.

При цьому суд критично відноситься до довідки № 313 від 15.09.2022, виданої Холмківською сільською радою, за якою з 21.08.2021 ОСОБА_1 , 1976 р.н. не проживає за місцем реєстрації в АДРЕСА_3 , так як відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство» громадянин України або іноземець, набувши громадянство іншої держави, або ж громадянство України відповідно у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України.

Окрім цього позивачем не надано суду достовірних доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 , будучи громадянином України, постійно проживає за межами України, а саме в російській федерації, й відтак він є нерезидентом.

Щодо покликань позивача на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» від 15 24.03.2022 №2142-IX того, що ст. 485 МК України є триваючим правопорушенням, й обраховується з моменту виявлення, то суд зазначає наступне.

Вказаним Законом внесено зміни до МК України у розділі XXI "Прикінцеві та перехідні положення": доповнити пунктами 9-11-9-14 такого змісту: "9-11. Установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану", але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: 1) звільняються від оподаткування ввізним митом:… автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу…»

Суд зазначає, що триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Однак означене має значення в контексті розгляду питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, тобто не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення, а не, як стверджує сторона позивача, в контексті обрахування платежів.

Так, активна дія, тобто невиконання обов`язку відповідача по сплаті митних платежів при ввезення причепа до легкового автомобіля марки, моделі «МЗСА 817700», шасі НОМЕР_7 , 2015 року виготовлення на митну територію України, мала місце саме 22.08.2021, коли Закон не містив положення про так зване «безкоштовне розмитнення».

Більш того, суд зауважує, що вказана норма стосується резидентів, тобто громадян України, або ж іноземців, які мають постійне місце проживання в Україні. Відтак звернення громадянина України ОСОБА_1 щодо надання йому дозволу на здійснення випуску у вільний обіг транспортного засобу - марки «Mercedes Benz» моделі «S500» р.н.з. Литви НОМЕР_1 та причепа р.н.з. російської федерації НОМЕР_2 , є черговим свідченням того, що ОСОБА_1 є резидентом України, оскільки мав намір скористатися означеним «безкоштовним розмитненням», яке надається резидентам.

Тож, оскільки на час ввезення транспортного засобу (прим. 22.08.2021) на митну територію України вищевказаного транспортного засобу позивач був громадянином резидентом, він зобов`язаний був сплатити митні платежі в повному обсязі при ввезенні вказаного транспортного засобу на митну територію України, як це передбачено ч. 4 ст. 380 МК України.

Щодо покликань позивача на відсутності повідомлення про рогляд справи.

Статтею 526 Митного кодексу України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Позивач заперечує факт його належного повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, посилаючись на відсутність належного сповіщення про розгляд справи митним органом. Однак, означене спростовується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за яким лист Закарпатської митниці про те, що розгляд протоколів про порушення митних правил, запроваджених щодо ОСОБА_1 перенесено із зазначенням відповідної дати та часу, був отриманий ним особисто, що стверджується його підписом.

Щодо покликань позивача на сумнівність висновку експерта про оцінку майна.

Згідно з ч. 1 ст. 295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Митне оформлення транспортного засобу передбачає сплату акцизного податку, що справляється з огляду на об`єм циліндрів двигуна (ст. 215 ПК України), а також ввізного мита і податку на додану вартість, що обраховуються, в тому числі, з митної вартості транспортного засобу (Закон України «Про митний тариф», розділ V ПК України).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на особі, яка ввозить товар на митну територію, тобто на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Згідно з частиною першою статті 515 МК України експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

У відповідності до частини першої статті 516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

За частиною другою статті 515 МК України, особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 8) при визначенні вартості предмета контрабанди чи порушення митних правил потрібно виходити з нормативних актів про ціни й ціноутворення на відповідні товари. У разі потреби це питання може бути вирішено на підставі висновку експертизи.

Згідно з висновку експерта (звіт про оцінку) ФОП, експерта-оцінювача «Гангура В.М.» № 149-06-222 від 16.06.2022 (вх. №6282/кб-1319 від 01.07.22), вартість транспортного засобу - причепа до легкового автомобіля, моделі «МЗСА 817700», шасі номер: НОМЕР_7 , 2015 року виготовлення, р.н.з. російської федерації НОМЕР_2 , за межами митної території України, станом на 22.08.2021 становить 324 Євро (10098,76грн.).

Позивачем будь-яких документів, що підтверджують вартість вищевказаного транспортного засобу ані Закарпатській митниці, ані суду, надано не було.

Щодо покликань позивача на рішення Конституційного Суду від 15.06.2022 №4-р(ІІ)/2022 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 485 Митного кодексу України (щодо індивідуалізації юридичної відповідальності).

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі приписи, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конститупійним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Із резолютивної частини рішення видно, що абзац другий статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, станом на момент постановлення оскаржуваної та наразі абз. 2 ст. 485 МК України є чинним, оскільки такий втрачає чинність через шість місяців і вказана обставина зазначена в рішенні Конституційного Суду України.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що зібраними у справі доказами підтверджуються обставини щодо вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Водночас, вирішуючи питання щодо застосування до позивача відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України, у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, суд враховує нижчевказане.

Так, у вищезгаданому рішенні Конституційного Суду, останній дійшов висновку, що абзац другий статті 485 Кодексу в контексті створення ним передумов для недопущення надмірного втручання у право власності особи з метою забезпечення справедливого балансу між вимогами публічного інтересу в захисті митних інтересів та митної безпеки України, з одного боку, та захистом права власності особи - з іншого, не забезпечує бажаної гнучкості в діях та рішеннях органу державної влади під час визначення розміру штрафу щодо правопорушника з урахуванням усіх обставин справи. Тому внаслідок застосування оспорюваного припису статті 485 Кодексу не забезпечується справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права власності особи, а сам цей припис є нормативним підґрунтям для надмірного втручання в гарантоване Основним Законом України право власності.

За наведених обставин абзац другий статті 485 Митного кодексу України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), й серед іншого, зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, установлене абзацом другим статті 485 Митного кодексу України, що визнаний неконституційним, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Суд враховує, що вартість ввезеного позивачем на митну територію причепа згідно з висновку експерта становить 324 Євро (10098, 76 грн.), при цьому згідно з оскаржуваною постановою до позивача застосовано санкцію статті 485 МК України й накладено штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 9694, 83 грн., тобто сума накладеного штрафу фактично дорівнює вартості причепа.

У рішенні у справі Краєва проти України від 13 січня 2022 року (заява № 72858/13) Європейський суд з прав людини серед іншого зазначив, що відповідно до частини першої статті 483 Кодексу, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, що дорівнює вартості товару, - що є дуже великою сумою, - та конфіскація товару були обов`язковими заходами без жодних винятків; відсутність дискреції стосовно цього не дала українським судам можливості врахувати індивідуальні обставини, що позбавляє сенсу будь-яку оцінку; Європейський суд з прав людини вже зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права особи на власність (§ 31).

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що накладення на позивача санкції у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, становить надмірне втручання в гарантоване Основним Законом України право власності, яке не забезпечує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й фундаментальними правами позивача захисту права власності, а відтак наявними є підстави для задоволення адміністративного позову.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

постановив:

Скасувати постанову Закарпатської митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил №0522/30500/22 від 05.07.2022, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 9694, 83 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов