Справа № 440/3107/20
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 р. Справа № 440/3107/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 р. (ухвалене суддею Супрун Є.Б.) по справі № 440/3107/20

за позовом ОСОБА_1

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області (в подальшому - КДКА Полтавської області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної палати КДКА Полтавської області від 13.05.2020 р. про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1850, видане КДКА Полтавської області 10.10.2017 р.); зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 13.02.2020 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності вищевказаного адвоката, у зв`язку з порушенням ним вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Правил адвокатської етики та Стандартів надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 р. та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Закону України Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки оскаржуване рішення відповідача протиправне та порушує право позивача на професійну правничу допомогу, гарантовану ст. 59 Конституції України.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 13.02.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до КДКА Полтавської області зі скаргою про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 та позбавлення його ліцензії адвоката, у зв`язку з порушенням ним законів України, Правил адвокатської етики, Стандартів якості при наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідачем копію вищевказаної скарги направлено до адвоката ОСОБА_2 для надання письмових пояснень, що підтверджується супровідним листом вих. № 53/4-20 від 24.02.2020 р.

20.02.2020 р. Головою Дисциплінарної палати члену дисциплінарної палати КДКА Полтавської області ОСОБА_3 надано доручення відповідно до п. 2 ст. 38 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" провести перевірку відомостей, викладених у скарзі позивача про притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з порушенням вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність та Правил адвокатської етики".

Адвокатом ОСОБА_2 надано до дисциплінарної палати КДКА Полтавської області пояснення від 27.02.2020 р. та копію акту від 09.02.2020 р. про відмову засудженого ОСОБА_1 вийти з камерного приміщення по причині не бажання спілкуватися з адвокатом.

За результатом проведеної перевірки відомостей, викладених у скарзі ОСОБА_1 , членом дисциплінарної палати КДКА Полтавської області ОСОБА_3 складено довідку від 07.08.2020 р., згідно із якою в діях адвоката ОСОБА_2 не вбачається ознак дисциплінарного проступку, передбаченого ч. 2 ст. 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а його дії не порушують Правил адвокатської етики, оскільки перевіркою не встановлено фактичних даних, які б підтвердили, що адвокат ОСОБА_2 під час здійснення своїх професійних обов`язків не дотримувався принципів верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та перевіркою не встановлено обставин, які б свідчили про порушення адвокатом ОСОБА_2 прав ОСОБА_1 та вчинення адвокатом дій на погіршення становища ОСОБА_1 або зайняття у справі позиції всупереч його волі.

За результатом розгляду скарги ОСОБА_1 , 13.05.2020 р. Дисциплінарною палатою КДКА Полтавської області прийнято рішення про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 , яке направлено позивачу 19.05.2020 р. за вих. № 118/4-20.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача обґрунтоване та не підлягає скасуванню, оскільки дисциплінарна палата КДКА Полтавської області прийшла до обґрунтованого висновку про відсутність у діях адвоката ОСОБА_2 ознак дисциплінарного проступку, передбаченого ч. 2 ст. 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", та Правил адвокатської етики, так як адвокат належно виконував свої професійні обов`язки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ( в подальшому - № 5076-VI), адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Поняття "конфлікт інтересів" наведено у п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої це суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону № 5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 25 Закону України № 5076-VI, порядок та умови залучення адвокатів до надання безоплатної правової допомоги встановлюються законом. Оцінка якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної первинної правової допомоги здійснюється за зверненням органів місцевого самоврядування, а безоплатної вторинної правової допомоги - за зверненням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, комісіями, утвореними для цієї мети радами адвокатів регіонів.

Згідно із ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовідносини у сфері надання безоплатної правової допомоги суб`єктам права на безоплатну первинну правову допомогу та суб`єктам права на безоплатну вторинну правову допомогу врегульовані Законом України від 02.06.2011 р. "Про безоплатну правову допомогу" (в подальшому - Закон № 3460-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону № 3460-VI, безоплатна правова допомога безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел; правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Пунктом 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право, зокрема захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях тлумачить пункт 3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини щодо права обвинуваченого на захист як важливу гарантію справедливого правосуддя, становим елементом якого є також право на безоплатну правову допомогу.

Безоплатна правова допомога, за визначенням Європейського суду, повинна бути дієвою та ефективною. Суд зазначає, що підпункт (с) пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує право на адекватний захист в ході судового розгляду, який здійснюється як особисто, так і за допомогою адвоката; це право посилюється обов`язком з боку держави надати в певних випадках безкоштовну юридичну допомогу. При цьому, Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або ілюзорні права, а їх практичне і ефективне здійснення.

Відповідно до ст. 13 Закону № 3460-VI, безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону № 3460-VI, право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають такі категорії осіб: особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Відповідно до ст. 15 Закону № 3460-VI, суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону № 3460-VI, адвокат або працівник Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, зобов`язаний: неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Закону, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інших нормативно-правових актів; надавати якісно та в необхідному обсязі безоплатну вторинну правову допомогу; приймати до провадження справи осіб, які потребують безоплатної вторинної правової допомоги, відповідно до договорів, укладених з Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, або наказів, виданих Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги; не розголошувати конфіденційну інформацію про особу, яка стала відомою у зв`язку з наданням безоплатної вторинної правової допомоги.

Частиною 1 статті 21 Закону № 5076-VI встановлено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Адвокат, з яким органом (установою) з надання безоплатної вторинної правової допомоги укладено договір (контракт), зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів особи, перед своїми власними інтересами та інтересами інших осіб ( абз. 6 ст. 8 Правил адвокатської етики).

Відповідно до ст. 9 Правил адвокатської етики, під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Згідно із ст. 11 Правил адвокатської етики, адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону № 5076-VI, адвокату забороняється: використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта; без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю, використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб; займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта; відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.

Згідно із ст. 33 Закону № 5076-VI, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Статтею 34 Закону № 5076-VI встановлено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката є: порушення вимог несумісності; порушення присяги адвоката України; порушення правил адвокатської етики; розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом. Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону №5076-VI, за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: попередження; зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Згідно зі ст. 36 Закону №5076-VI, право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки. Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Статтею 37 Закону №5076-VI встановлено, що дисциплінарне провадження складається з таких стадій: проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; порушення дисциплінарної справи; розгляд дисциплінарної справи; прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону №5076-VI, член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань. Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом. За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Згідно із ч. 3 ст. 38 Закону №5076-VI, заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Відповідно до п. 1 Стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014 р.№ 386/5 (в подальшому - Стандарти), ці Стандарти - це комплекс основних характеристик моделі гарантованого державою захисту, передбачених міжнародними правовими актами, законодавством України, у межах яких та з урахуванням узгодженої правової позиції сторони захисту захисник є незалежним в обранні стратегії і тактики захисту у кримінальному провадженні для здійснення активного та розумного захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта всіма не забороненими законом засобами.

Згідно із п. 2 Стандартів, метою розроблення і впровадження цих Стандартів є: своєчасне та якісне надання в необхідному обсязі безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі; забезпечення ефективного використання коштів державного бюджету, виділених на оплату діяльності адвокатів з надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі; методична підтримка та підвищення професійного рівня адвокатів, які надають правову допомогу у кримінальному процесі.

Відповідно до п. 3 Стандартів, дотримання цих Стандартів є обов`язковим для адвокатів при наданні ними безоплатної вторинної правової допомоги. Порушення цих Стандартів тягне за собою цивільну відповідальність, передбачену законодавством та умовами контракту (договору) з центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - центр).

Стандартом № 1 встановлено, що після отримання доручення центру захисник у визначений законодавством або розумний строк ознайомлюється з матеріалами кримінального провадження, проводить конфіденційне побачення з клієнтом, під час якого роз`яснює йому його права із врученням відповідної пам`ятки (буклета), наданої(го) центром, з`ясовує обставини кримінального правопорушення у викладенні клієнта, отримує від нього інформацію, що має правове значення, узгоджує правову позицію з клієнтом та за результатами складає відповідний протокол за формою згідно з додатком 1 до цих Стандартів.

Згідно із Стандартом № 4, у випадку, коли участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений відмовляються від захисника і не залучають іншого захисника, призначений центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги захисник продовжує виконувати свої професійні обов`язки. Основними джерелами інформації для перевірки дотримання стандарту є процесуальні документи захисту.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29.10.2018 р. у справі № 554/726/17 задоволено заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_1 адвоката Ємця А.М. про самовідвід.

Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області на підставі ухвали Полтавського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 р. № 554/726/17 видано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 20.12.2019 р. № 016-0003197, відповідно з яким призначено адвоката ОСОБА_2. для надання безоплатної сторинної допомоги ОСОБА_1 .

Позивач в обґрунтування скарги від 13.02.2020 р. зазначив, що ним на адвоката ОСОБА_2. вже складена скарга до КДКА Полтавської області від 30.01.2020 р., у зв`язку з неправомірними діями адвоката відносно позивача під час виконання доручення. Крім того, 05.02.2021 р. позивачем заявлений відвід адвокату ОСОБА_2. у судовому засіданні Апеляційного суду Полтавської області за неправомірні дії відносно позивача, порушення законів, які регламентують поведінку адвоката та недопущення конфлікту інтересів, з урахуванням того, що така позиція адвоката суперечить принципам захисту та взагалі шкодить йому. Зауважував, що на засіданні 12.02.2021 р. адвокат ОСОБА_2 відверто спілкувався з представником потерпілого, не маючи на це повноважень від засудженого, а також відсутність узгодження правової позиції до цього часу. При цьому, адвокат ОСОБА_2 не відмовляється від надання правової допомоги, що перешкоджає позивачу в залученні іншого адвоката. Вважає, що будь-яка правова допомога припиняється у односторонньому порядку.

Проведеною дисциплінарною палатою КДКА Полтавської області перевіркою вищезазначених відомостей про дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_2 встановлено, що під час здійснення своїх професійних обов`язків, направлених на виконання доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавської області № 016-0003197 від 20.12.2019 р., адвокат ОСОБА_2 прибув до Державної установи "Полтавська установа виконання покарань № 23" на конфіденційне побачення з ОСОБА_1 03.01.2020 р. для узгодження правових питань з засудженим, проте останній відмовився виходити з камери для зустрічі з адвокатом, що підтверджується актом від 03.01.2020 р., складеним черговим помічником начальника Державної установи "Полтавська установа виконання покарань № 23" майором внутрішньої служби Чеверда А.Ю., молодшим інспектором ВРІО ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" молодшим сержантом внутрішньої служби ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_2 , відповідно з яким 03.01.2020 р. близько 11:15 год. засуджений ОСОБА_1 після отримання копії доручення відмовився виходити з камери до адвоката ОСОБА_2 , призначеного за цим дорученням, причину відмови не повідомив. Крім того, адвокат ОСОБА_2. повторно 13.01.2020 р. прибув до ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" на конфіденційне побачення з метою узгодження правових питань з засудженим, проте, останній відмовився виходити з камери, що підтверджується аналогічним актом від 13.01.2020 р., складеним посадовими особами ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" та адвокатом ОСОБА_2 .

Таким чином, адвокатом ОСОБА_2 вживалися необхідні заходи, які залежали від нього, спрямовані на проведення конфіденційних побачень із засудженим 03.01.2020 р. та 13.01.2020 р. на виконання Стандарту № 1, а саме - адвокат не пізніше семи робочих днів після отримання доручення прибув за місцем утримання засудженого з метою конфіденційного побачення з ним, проте останній відмовився виходити з камери, що унеможливлює з`ясування адвокатом обставин кримінальної справи, отримання інформації, ознайомлення з наявними у клієнта документами та з`ясовування бажаного для клієнта результату та, як наслідок, унеможливила складення Протоколу узгодження правових питань щодо представництва за дорученням за відсутності вини адвоката.

Доводи апелянта, що під час конфіденційного побачення, після неузгодження правової позиції, адвокат почав вимагати від нього написати письмову заяву про відмову від послуг захисника, на що той не погодився, а після такої незгоди адвокат нібито повідомив позивача що є колишнім працівником міліції та в разі невиконання його вказівок зашкодить позивачу використовуючи відповідні зв`язки, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач з камерного приміщення взагалі не виходив.

Крім того, матеріалами перевірки дисциплінарної скарги встановлено, що 14.01.2020 р. адвокат ОСОБА_2 звернувся до Полтавського апеляційного суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 554/726/17 (провадження № 11-кп/814/83/18, № 11-кп/814/68/19) з наданням можливості зробити копії матеріалів шляхом застосування власних технічних засобів (а.с. 179), фотокопії яких та два СD диска з аудіозаписом судового засідання надані адвокатом голові дисциплінарної палати КДКА Полтавської області, про що складено довідку від 13.02.2020 р. про вжиття заходів для унеможливлення доступу сторонніх осіб до адвокатської таємниці та її розголошення, копія якої міститься у матеріалах справи.

Проведеною дисциплінарною палатою КДКА Полтавської області перевіркою відомостей про дисциплінарний проступок адвоката встановлено, що 28.01.2020 р. о 15 год. 30 хв. адвокат прибув до Полтавського апеляційного суду для здійснення захисту ОСОБА_1 . В залі судового засідання № 2 Полтавського апеляційного суду засуджений спілкуватися не бажав. Натомість заявив відвід адвокату ОСОБА_2., у задоволенні якого судом відмовлено. Сам засуджений бажав, щоб його захист здійснював адвокат Буглак В.В.

Позивач зазначав, що 12.02.2020 р. під час очікування судового засідання у Полтавському апеляційному суді адвокат ОСОБА_2., перебуваючи у дружніх стосунках з представником потерпілого - адвокатом Оніпко Є.А. відверто спілкувався з останнім з приводу обставин кримінального провадження за обвинуваченням позивача, що вважає неприпустимим.

Проте, доказів такого спілкування позивачем не надано, а наявними в матеріалах справи поясненнями адвоката ОСОБА_2. підтверджується, що під час судового розгляду справи у судовому засіданні 12.02.2020 р. він з адвокатом Оніпком Є.А. не спілкувався, що взагалі неможливо зробити без дозволу головуючого колегії суддів, і тільки в межах Кримінального процесуального кодексу України.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачем належним чином не перевірені обставини щодо наявності конфлікту інтересів між позивачем та адвокатом ОСОБА_2., суд вважає помилковими, оскільки ОСОБА_1 ні до відповідача, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів непрофесійності адвоката ОСОБА_2., так і доуазів наявність конфлікту інтересів між ним та адвокатом.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції,що оскаржуване рішення Дисциплінарної палати КДКА Полтавської області від 13.05.2020 р. про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 обґрунтоване та не підлягає скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції та апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в позовній заяві, з урахуванням яких суд першої інстанцій вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 9, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 р. по справі № 440/3107/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич Я.В. П`янова