Справа № 140/5823/22
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

14 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/5823/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі: судді Лозовського О.А., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника позивача про виклик в судове засідання свідків та розгляд справи за участю сторін в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної прикордонної служби України, Луцького прикордонного загону про визнання протиправними дій службових осіб пункту пропуску «Ягодин» 6 прикордонного Волинського загону (м.Луцьк) Західного регіонального управління Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо надання дозволу 11 серпня 2022 на виїзд малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі ОСОБА_3 за кордон без дозволу батька ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Представником позивача 11.11.2022 подано до суду клопотання про розгляд справи за участю сторін, яке мотивоване тим, що лише в судовому засіданні є можливість встановити обставини та факти, якими спростовуються позовні вимоги позивача.

Відповідно до частини третьої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, розгляд поданого клопотання за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частинами п`ятою, шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, законодавець передав вирішення питання щодо виклику учасників справи для надання пояснень у справі на розсуд суду, а останній, відповідно, задовольняє таке клопотання за умови, якщо є необхідність заслухати такі пояснення.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «2Axen v. Germany», рішення від 25.04.2002 «Varela Assalino contre le Portugal»). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Враховуючи, що справа є справою незначної складності, суд уважає, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею у відзиві, не зумовлюють необхідність призначення розгляду справи в судовому засіданні.

Окрім того, зазначаючи про необхідність розгляду справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін, представник позивача не зазначає, встановлення яких саме обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень у заявах по суті та вимагає проведення судового засідання.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача про розгляд даної справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

З приводу клопотання про допит позивача в якості свідка, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частиною другою статті 159 КАС України визначено, що заявами по суті справи є позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи. З аналізу наведених норм слідує, що усні пояснення представника сторони у судовому засіданні не мають ознак доказів в адміністративному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 91 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Згідно з приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Одночасно, суд звертає увагу позивача, що відповідно до приписів частини другої статті 65 КАС України вказані свідки можуть бути викликані для допиту в судовому засіданні з ініціативи суду у випадку, якщо суд дійде до такого переконання під час розгляду даної адміністративної справи.

Суд, вирішуючи клопотання позивача про допит його в судовому засіданні в якості свідка, звертає увагу, що в клопотанні не доведено про неможливість встановлення судом відповідних обставин з наданих відповідачем матеріалів та долучених позивачем до позовної заяви доказів.

Крім цього, у клопотанні про виклик свідка представником позивача не зазначено які саме обставини, що мають значення для справи, може повідомити вказана особа та які саме питання підлягають з`ясуванню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість допиту позивача як свідка, у зв`язку із чим у задоволені відповідного клопотання слід відмовити.

Разом з тим, розгляд справи №140/5823/22 ухвалено судом здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що, як наслідок, виключає можливість виклику та допиту свідків.

Таким чином, враховуючи, що дана справа є справою незначної складності та підлягає вирішенню за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому відсутні підстави для розгляду цієї справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відтак клопотання представника позивача про допит позивача в якості свідка до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 12, 65, 72, 92, 166, 248, 256, 257, 262 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін та допит позивача в якості свідка в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону про визнання протиправними дій відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя О.А. Лозовський