Справа № 160/12716/22
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним, скасування його та зобов`язання вчинити певні дії,-
23 серпня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі заяви від 09.08.2021 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте при призначенні такої пенсії було протиправно застосовано показник середньої заробітної плати із якого сплачені страхові внески за період 2014-2016 роки, замість трьох років, що передують зверненню, а саме 2018-2020 роки. Також листом від 21.02.2022 року № 6577-2607/П-01/8-0400/22 було відмовлено у застосуванні нового показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, у підвищенні пенсії відповідно до частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказано, що пенсія має бути призначена як вперше з дати набуття права на пенсію за віком з 20.07.2021 року, а не переведення з одного виду пенсії на іншій, як здійснено відповідачем. Також оскільки до 12.08.2021 року позивачу не призначалась будь-яка пенсія, вважає, що має право на підвищення розміру пенсії згідно частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, позивач вважає, що має право на одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як особа, що станом на час досягнення пенсійного віку працювала в закладах та установах, робота на яких надає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що на підставі заяви від 26.08.2010 року ОСОБА_1 з 26.08.2010 року була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику освіти.
Наказом Дніпропетровської районної державної адміністрації № 247-К від 27.08.2010 року «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » ОСОБА_1 прийнято на роботу директором КЗ Ювілейна початкова школа № 2 та вчителем початкових класів з 27.08.2010 року, у зв`язку з чим виплата пенсії була зупинена.
09.08.2021 року позивач подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 09.08.2021 року 09.08.2021 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався під час попереднього виду пенсії (пенсії за вислугу років), а саме враховано середню заробітну плату (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки.
24.01.2022 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок призначеної пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати із якого сплачені страхові внески за три роки, що передують зверненню, а саме 2018-2020 роки 9118,81 грн.; нарахування грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно із пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; здійснити нарахування пенсії з урахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до п. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 21.02.2022 року № 6577-2607/П-01/8-0400/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було відмовлено позивачу у застосуванні показника середньої заробітної плати із якого сплачені страхові внески за 2018-2020 роки, виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно із пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також в підвищенні розміру пенсії відповідно до п. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що первісно пенсія позивачу призначалась з 26.08.2010 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (стаття 6 Закону № 1788-XII).
Згідно зі статтею 7 Закон № 1788-XII, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Пунктом е частини першої статті 55 Закон № 1788-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від вікув (в редакції на час призначення пенсії позивачу).
У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 2) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (частина перша статті 26 Закону № 1058-IV).
Тобто, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону №1788-XII та Закону №1058-IV, призначається одна пенсія за її вибором.
Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.
Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим Законом.
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.
Як зазначено вище, первісно позивачу була призначена пенсія, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за заявою від 09.08.2021 року здійснено перехід на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, застосування відповідачем частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV у даному випадку є протиправним.
Також, як вже зазначено вище, відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV, тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.
Отже, вищезазначеною нормою чітко встановлено, що саме з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, проте, відповідачем при розрахунку пенсії за віком було застосовано середню заробітну плату за 2014, 2015 та 2016 роки.
Також судом враховано, що наказом Дніпропетровської районної державної адміністрації № 247-К від 27.08.2010 року «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » ОСОБА_1 прийнято на роботу директором КЗ Ювілейна початкова школа № 2 та вчителем початкових класів з 27.08.2010 року. Вказані обставини вказують на нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати із відповідним утриманням та перерахуванням до Пенсійних органів єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
У зв`язку із тим, що за призначенням пенсії за віком на умовах Закону №1058-IV позивач звернулась вперше у серпні 2021 року, до вказаних правовідносин, в частині визначення розміру пенсії, належить застосовувати саме норми частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV.
Таким чином, при вирішенні питання про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, згідно частини другої статті 40 цього Закону.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щодо доводів позивача про безпідставне не призначення пенсії з 09.08.2021 року, а не з дати набуття права на пенсію за віком, суд вказує, що 03.06.1961 року ОСОБА_1 виповнилось 60 років, проте на час досягнення пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону № 1058-ІV (60 років), остання перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як особа, якій призначена пенсія за вислугу років, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а автоматичне переведення на інший вид пенсії чинним законодавством не передбачений. Отже перехід на пенсію за віком, згідно Закону № 1058-ІV, може відбутись лише за умови подання відповідної заяви, яка подана лише 09.08.2021 року.
Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Згідно із частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.
При цьому, суд зауважує, що статтею 29 Закону № 1058-ІV врегульовано питання підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення, а в даному випадку позивач звернулась за призначенням пенсії за віком після досягнення пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону (60 років) та відстрочення часу її призначення не відбулось (позивач не повідомляла територіальний орган Пенсійного фонду про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку).
Проте, судом встановлено, що на підставі заяви від 26.08.2010 року ОСОБА_1 з 26.08.2010 року була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику освіти.
Отже, судом встановлено, що позивач реалізувала право виходу на пенсію у 2010 році, оформивши пенсію за вислугу років, таким чином її звернення із заявою про призначення пенсії за віком у 2021 році не може вважатися відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки у 2010 році їй призначено пенсію за вислугу років.
Твердження позивача про те, що вона фактично не отримувала пенсію за вислугу років, а тому має право на підвищення розміру пенсії, суд не бере до уваги, оскільки неможливість застосування визначеного частиною 3 статті 29 Закону № 1058-ІV коефіцієнта 2,5 % та права на грошову допомогу, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV законодавець пов`язує з фактом призначення пенсії, а не її отримання.
Таким чином, позивачем не набуто право на встановлення підвищення розміру пенсії, згідно із частиною 3 статті 29 Закону № 1058-ІV, та на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2977,20 грн., що документально підтверджується квитанцією від 22.08.2022 року № 9798164.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки під час призначення ОСОБА_1 з 09.08.2021 року пенсії за віком, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 09.08.2021 року, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018 - 2020 роки.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14 листопада 2022 року.

Суддя Е.О. Юрков