Справа № 160/11797/22
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області в якій просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі протиправно не виконують рішення суду в строки, передбачені чинним законодавством.
Ухвалою суду справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та надано термін для надання відзиву на позовну заяву.
У відзиві на позовну заяву Державна казначейська служба України просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що відповідач з дотриманням вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, здійснено заходи, які спрямовані на виконання виконавчих листів від 03.06.2021 по справі №160/1524/21.
Від Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області відзив на позовну заяву не надходив.
Відповідач ухвалу суду отримав 09.09.2022 року, проте відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 22 квітня 2021 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд у справі №160/1524/21 виніс рішення про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн.
Також, вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.
23 грудня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду N160/1524/21 від 03.06.2021 року у справі №160/1524/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн.; виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/1524/21 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн.
08.01.2022 позивач звернувся до ГУ ДКС в Дніпропетровській області з заявою про надання інформації про строк у який буде здійснене списання коштів державного бюджету згідно з виконавчим листом №160/1524/21 Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Своїм листом від 06.04.2022 вих. №04-11-11/3955 ГУ ДКС в Дніпропетровській області повідомило, що виконавчий лист №160/1524/21 Дніпропетровського окружного адміністративного суду про стягнення з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217 грн. 57 коп., відповідно до п. 33 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за №845 виконавчий лист №160/1524/21 був включений до черги за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою»
У відзиві на позовну заяву Державна казначейська служба України зазначила, що заборгованість за виконавчим листом №160/1524/21 в частині стягнення 183217,57 грн. підлягає виконанню у першу чергу, в частині стягнення судового збору в розмірі 454,00 грн. підлягає виконанню в третю чергу.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормативно-правовим актом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).
Частиною 2 статті 6 цього Закону №1404-VIII передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Частинами першою-другою статті 3 Закону №4901-VI передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.
Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.4 ст.3 Закону №4901-VI перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4901-VI заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 (далі Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 9 Положення).
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок №845 у редакції, чинній на час спірних правовідносин), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
У розумінні положень Порядку №845 боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання; стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави (п. 2 Порядку).
Так, відповідно до пунктів 24, 25 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.
Абзацами 1, 3 пункту 31 Порядку №845 передбачено, що у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.
Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи.
В силу приписів пункту 33 Порядку №845 у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника. У разі встановлення боржнику відповідних бюджетних асигнувань після передачі до Казначейства документів та відомостей орган Казначейства здійснює заходи, спрямовані на безспірне списання коштів з рахунків боржника, визначені цим Порядком.
Відповідно до підпункту 1 пункту 47 Порядку №845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником, а також інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.
У силу вимог пункту 48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.
За змістом пункту 49 Порядку №845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.
Аналіз наведених норм свідчить, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
При цьому безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється органом Казначейства, в якому обслуговується боржник, після подання заяви стягувача про виконання рішення суду. У разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.
У разі коли судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження заяви стягувача із відповідними документами, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості з метою безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.
Отже, на територіальні органи Державної казначейської служби України покладено обов`язок виконати рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а у разі неможливості виконання рішення суду протягом двох місяців, обов`язок виконати таке рішення має Державна казначейська служба України у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей шляхом безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень у порядку черговості надходження виконавчих документів.
Матеріалами справи підтверджено, що після надходження заяви ОСОБА_1 щодо прийняття до виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 №160/1524/21, ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області вчинило передбачені Порядком №845 заходи з метою виконання вказаного виконавчого листа, зокрема, відомості по виконанню виконавчого листа внесені до відповідного програмного забезпечення, з метою виконання за бюджетною КПКВ 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» та автоматично присвоєно номер у черзі (1, 3 черговість заборгованості).
Суд враховує, що заборгованість на користь ОСОБА_1 за судовим рішенням у справі №160/1524/21 стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, відтак відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4901-VI належить до першої та третьої черги і підлягає погашенню у порядку черговості.
Стосовно підстави відмови, викладеної у листах відповідача, про те, що затримка із перерахуванням коштів зумовлена не протиправною бездіяльністю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів, та передбаченими у Законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями, суд дійшов наступного висновку.
Аналізуючи вищевикладені норми, вбачається, що Україна гарантує виконання будь-яких рішень суду майнового характеру, боржником за яким є державний орган, шляхом проведення безумовного списання з рахунків такого органу коштів, в обсязі, достатньому для задоволення вимог стягувача, а у випадку відсутності у державного органа - боржника коштів на рахунках - шляхом списання коштів з Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
При цьому, обов`язковість судових рішень гарантується статтею 129-1 Конституції України, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у сукупності з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Остання у силу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами при розгляді справ як джерело права.
ЄСПЛ наголосив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року; у справі «Дубенко проти України» від 11 січня 2005 року; та у справі «Козачек проти України» від 7 грудня 2006 року). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою.
Отже, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року по справі №812/413/18 дійшов висновку, що обставина відсутності у відповідача бюджетних коштів за відповідної бюджетною програмою та наявність значної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні в органах Казначейства, не може слугувати підставою для невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача.
Зважаючи на положення частини 4 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд дійшов висновку, що ДКСУ порушено граничні строки виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 №160/1524/21, що свідчить про бездіяльність Державної казначейської служби України.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом: визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо невиконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 №160/1524/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн. та про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат у розмірі 454,00 грн. та зобов`язання Державної казначейської служби України вчинити дії щодо виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 №160/1524/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн. та про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат у розмірі 454,00 грн.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» нарахувати та виплатити компенсацію в розмірі 3% річних від несплаченої суми, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Станом на день розгляду судом даної справи виконавчий лист №160/1524/21 від 03.06.2021 не виконаний - протягом трьох місяців кошти за рішенням суду позивачу перераховані не були.
Таким чином, суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають захисту та відновленню в судовому порядку з виплатою позивачу (як стягувачу за виконавчим листом) компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Державної казначейської служби України відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження до Державної казначейської служби України виконавчих листів №160/1524/21, які видані 03.06.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої за вказаними виконавчими листами суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
За твердженнями позивача, моральна шкода полягає в тому, що тривала боротьба на захист прав виснажує його та принижує, викликає розчарування та відчуття несправедливості у зв`язку з очікуванням виконання рішення суду, створює психічне напруження та відчуття дискримінації у боку державних органів.
Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може проявлятись у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частиною 5 ст.21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Позивач, як на підставу заподіяння моральної шкоди, посилається на факт тривалого невиконання виконавчого листа, що спричинило моральні страждання позивача.
В свою чергу, суд зазначає, що сам факт невиконання виконавчого листа, на який вказує позивач, не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.
Крім того, згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.1993 у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 у справі «Сілін проти України» визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями.
В даному випадку факт невиконання виконавчого листа підтверджується рішенням суду, проте обов`язок доказування факту отримання моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на позивача.
Стверджуючи, що моральну шкоду йому було заподіяно протиправною бездіяльністю щодо невиконання виконавчого листа, позивач не надав суду належних доказів в підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача і заподіяною шкодою. Зокрема, суд зазначає, що такими доказами можуть бути документи, які підтверджують погіршення стану здоров`я та звернення у зв`язку з цим до медичних закладів, тощо.
За наслідками дослідження обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем того, що бездіяльністю відповідача йому заподіяно моральну шкоду та відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.
Щодо прохання позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, то суд звертає увагу на наступне.
Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Тобто, здійснення судового контролю за виконанням судового рішення можливе виключно за ініціативою суду. Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,20 грн.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 №160/1524/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн. та про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат у розмірі 454,00 грн.
Зобов`язати Державну казначейську службу України вчинити дії щодо виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 №160/1524/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн. та про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат у розмірі 454,00 грн.
Зобов`язати Державну казначейську службу України відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження до Державної казначейської служби України виконавчих листів №160/1524/21, які видані 03.06.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 різницю між нарахованою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, що складає 183217,57 грн. та про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судових витрат у розмірі 454,00 грн. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої за вказаними виконавчими листами суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова