Справа № 160/11443/22
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
01.08.2022 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної соціальної допомоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );
- зобов`язати Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на поховання дитини з інвалідністю віком до 18 років, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2001 №159 за період з 01.02.2022 по 30.06.2022;
- стягнути з Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за їх протиправні дії та бездіяльність.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів їх виплати вона має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на поховання дитини з інвалідністю віком до 18 років, позивач просила нарахувати компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати соціальних виплат, однак, відповідач відмовився нарахувати та виплатити вказану компенсацію, що підтверджується листом від 27.07.2022. За таких обставин, просила позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2022 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 12.08.2022 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Як встановлено судом, відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у цій справі разом із позовом з додатками 23.08.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 126 КАС України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Також, суд, проаналізувавши положення ст. 251 КАС України, зазначає, що врученим належним чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи. (постанова Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №120/4298/21-а).
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є одинокою матір`ю та відноситься до малозабезпеченої родини.
Позивач перебуває на обліку в Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради як одержувач соціальних допомог, зокрема: допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги особі з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.
Відповідачем з 01.01.2022 було припинено ОСОБА_1 виплату допомоги на дітей одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, а з 01.01.2022 було припинено виплату соціальної допомоги на дитину з інвалідністю до 18 років.
Підставою для припинення таких виплат слугував лист Департаменту соціального захисту населення Дніпровської обласної державної адміністрації від 24.01.2022 №524/0/192-22 щодо небажання матері ОСОБА_1 піклуватись про дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її примусову госпіталізацію. Додатком до листа Департаменту було надано копію листа Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2021 №206/5709/21/2/2022 щодо необхідності перевірки обставин у родині, цільового використання державних коштів та виконання законним представником ОСОБА_1 своїх обов`язків стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_2 .
Поряд з цим, після надходження достовірної інформації від КП «ДБКЛПД» ДОР, що впливає на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю з надбавкою на догляд, допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, відповідачем 08.06.2022 прийнято рішення про скасування обсягу надміру виплачених коштів соціальної допомоги, 09.06.2022 призначено допомогу на дітей одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 01.01.2022 по 30.06.2022 та 13.06.2022 проведено донарахування державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю з надбавкою на догляд за січень та лютий 2022.
З 01.07.2022 виплату допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям автоматично продовжено у раніше призначеному розмірі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану» зі змінами, так як на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування виплата державної соціальної допомоги не припиняється.
13.07.2022 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної соціальної допомоги.
Листом від 27.07.2022 №Д-48/0-1/09-22 Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради повідомило позивача, що Управління як головний розпорядник бюджетних коштів перевіряє цільове використання коштів та приймає рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
З огляду на необхідність перевірки інформації відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Дніпровської обласної державної адміністрації від 24.01.2022 №524/0/192-22, відповідачем були зупинені виплати соціальних допомог ОСОБА_1 з 01.01.2022, однак у зв`язку з отриманням від КП «ДБКЛПД» ДОР інформації, що впливає на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю з надбавкою на догляд, допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, відповідачем з 01.01.2022 по 30.06.2022 призначено ОСОБА_1 допомогу на дітей одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та 13.06.2022 проведено донарахування державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю з надбавкою на догляд за січень та лютий 2022.
18.07.2022 на рахунок позивача було виплачено заборгованість по соціальним виплатам, що підтверджується копією виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 .
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів, позивач звернувся до суду.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ).
Статтею 1 Закону №2050-ІІІ закріплено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
За змістом статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Зі змісту наведених норм слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Згадані вище статті 2, 3 Закону №2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців; дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону; а також порядок обчислення суми компенсації.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.
Згідно з пунктами 5, 7 Порядку №159, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Таким чином, кошти, які підлягають нарахуванню у порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.
Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд висловив раніше у постановах від 03.07.2018 справа №521/940/17, від 29.04.2020 у справі № 420/2093/16-а та інших.
Зазначену правову позицію Верховного Суду суд враховує при вирішенні даного судового спору відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України.
Таким чином, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
За наведених обставин, відповідач, у зв`язку із порушенням встановлених строків виплати заборгованості по державній соціальній допомозі особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомозі на дітей одиноким матерям, допомозі малозабезпеченим сім`ям, повинен був здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у порядку, передбаченому Законом №2050-ІІІ та Порядком № 159.
Поряд з цим, суд вважає за необхідне наголосити, що допомога на поховання дитини з інвалідністю віком до 18 років носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.
Щодо позовної вимоги відносно стягнення на користь ОСОБА_1 з Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, згідно із правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у постанові від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З огляду на те, що "розумність" і "справедливість" є оціночними поняттями, суди, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.
Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презумується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Суд звертає увагу, що внаслідок не виплати ОСОБА_1 відповідачем соціальних виплат та бездіяльності щодо не виплати грошової компенсації за затримку у виплаті соціальних допомог, позивач разом з дітьми в період дії військового стану були позбавлені матеріального забезпечення від держави.
Більш того, в той час коли позивачу не виплачувались відповідні соціальні допомоги і ОСОБА_1 перебувала в дуже складному фінансовому становищі, ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_3 померла донька ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 11.02.2022, і позивач перебуваючи в пригніченому моральному-психологічному стані була вимушена займатись організацією поховання не маючи при цьому засобів на існування.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями/бездіяльністю завдав позивачу моральних страждань, які проявляються у її розчаруванні діяльністю органу місцевого самоврядування, психічних напруженнях та тривалих переживаннях, незручностях, які виникли у зв`язку з бездіяльністю відповідача.
Отже, зважаючи на доведеність заподіяної йому відповідачем моральної шкоди, виходячи з характеру допущених стосовно нього порушень, глибини та обсягу його моральних страждань, засад розумності, виваженості і справедливості, а також з урахуванням усіх обставин справи, які мають істотне значення, суд дійшов висновку, що розумним, справедливим та співмірним розміром моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача є 6 000,00 грн.
За вказаних обставин суд частково задовольняє вказану вище позовну вимогу позивача у розмірі 6 000,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 992,40 грн.
Отже, відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-

Позовну заяву ОСОБА_1 до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної соціальної допомоги ОСОБА_1 .
Зобов`язати Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомоги на дітей одиноким матерям та допомоги малозабезпеченим сім`ям, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2001 №159 за період з 01.02.2022 по 30.06.2022.
Стягнути з Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 6 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 992,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко