Справа № 160/18044/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 листопада 2022 року Справа 160/18044/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.11.2022 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» щодо недоплати йому разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 12 Закону України № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367- XIV);

- стягнути з Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» на його користь недоотриману частину разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354,00 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» щодо недоплати йому разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік у розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 12 Закону України № 3551- XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-ХІV);

- cтягнути з Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» на його користь недоотриману частину разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8179,00 грн.

Відповідно до п.п.3 та 6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому ч.6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

З поданої позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що позивач, зокрема, не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо виплати йому щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі меншому, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком, у зв`язку із чим і просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у належному розмірі.

При цьому, у позовній заяві позивачем висловлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з цією позовною заявою, в якому позивач зазначив, що, на його думку, строк звернення до суду фактично не пропущений, оскільки про порушення свого права на соціальний захист він дізнався лише після зарахування грошових коштів на його.

Крім того, позивач посилається на запровадження у 2021 році обмеження щодо запобігання поширення корона вірусної хвороби (COVID-19) та запровадження військового стану, а також тим, що позивач є військовослужбовцем Збройних сил України і приймає безпосередню участь у бойових діях по захисту суверенітету і територіальної цілісності України, а тому він має право на поновлення строку звернення до суду щодо отримання разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.

Дослідивши матеріали позовної заяви, надані позивачем документи до неї, а також враховуючи доводи позивача, висловлені в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд доходить висновку про неповажність таких причин, з огляду на таке.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Водночас, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

При цьому, отримання особою листа від суб`єкта владних повноважень у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії (іншої соціальної виплати), своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Суд звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021р. у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020р. у справі №816/197/18, від 20.10.2020р. у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021р. у справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

В цьому випадку, суд наголошує на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якої в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.

Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

В той же час, відповідно до частини 4 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993р. №3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, Законом №3551-XII встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом.

Отже, 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок, перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06.02.2018 у справі №607/7919/17 та у постанові від 22.07.2021р. у справі №420/718/21.

Враховуючи наведену позицію Верховного Суду, суд зазначає, що перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом за період 2021 року слід обраховувати саме з 30 вересня 2021 року.

Таким чином, останнім днем звернення до суду з позовними вимогами щодо виплати допомоги за 2021 рік є 30.03.2022 року.

Водночас, із позовом щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік позивач звернувся лише 11.11.2022 р., що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції суду, тобто із значним порушенням строку звернення до суду, встановленого ст.122 КАС України.

На підтвердження поважності пропуску строку для звернення до суду, позивач лише зазначив дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суд звертає увагу, що питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Відтак, позивач не обґрунтував неможливість вчасного звернення з цим позовом та не надав до суду доказів на підтвердження цих обставин, з урахуванням дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суд звертає увагу, що за загальним правилом, введення воєнного стану може визнаватись поважною причиною пропуску строку, як на причину поважності строку пропуску звернення до суду.

Однак, на думку суду, необхідно утриматися від такого безумовного висновку та враховувати обставини пропуску строку у їх сукупності, оскільки факт збройної агресії проти України, введення воєнного стану може не бути безумовно поважною підставою для поновлення строку абсолютно в усіх випадках. Належить врахувати, що навіть в умовах воєнного стану існують випадки, коли, фактично, відсутні об`єктивно непереборні обставини, які створили істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Для визначення поважності цієї підстави у кожному конкретному випадку належить брати до уваги територіальне місцезнаходження суду, порядок функціонування суду, хід бойових дій, наявність в конкретної фактичної можливості своєчасно звернутися до суду.

Відтак, позивач не обґрунтував неможливість вчасного звернення з цим позовом, з огляду саме на воєнний стан, тим більше, строк закінчився задовго до ведення воєнного стану.

Позивач не надав доказів перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань.

Причин, які об`єктивно унеможливили вчасне звернення од суду не надано та не обґрунтовано.

Враховуючи зазначене, позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, незалежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з цим позовом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, що зумовили несвоєчасне звернення до суду із позовними вимогами в частині, що стосується виплати за 2021 рік, а тому не визнає поважними підстави для поновлення строку звернення до суду з даними позовними вимогами та відмовляє у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з такими позовними вимогами.

Таким чином, позивачеві слід подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, в частині, що стосується виплати за 2021 рік.

Частиною 1 статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі №160/18044/22 - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме:

- надати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин, в частині, що стосується виплати за 2021 рік.

Відповідно до ст.256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Савченко