Справа № 620/4796/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4796/21 Суддя першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на прийняту у порядку письмового провадження ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біокарт-Агро» до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.07.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2021, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Біокарт-Агро» (далі - Позивач, ТОВ «Біокарт-Агро») до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - Відповідач-1, ГУ ДПС у Чернігівській області), Державної податкової служби України (далі - Відповідач-2, ДПС України) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Чернігівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 22.03.2021 № 2486706/37198918 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної ТОВ «Біокарт-Агро» від 26.02.2021 № 35;

- зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 26.02.2021 № 35, оформлену та подану ТОВ «Біокарт-Агро», датою її подання.

У липні 2022 року ТОВ «Біокарт-Агро» звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контрою за виконанням ДПС України рішення суду від 12.07.2021 у справі №620/4796/21 та зобов`язання ДПС України подати звіт про виконання згаданого рішення суду із встановленням строку для його подання.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 заяву ТОВ «Біокарт-Агро» задоволено та зобов`язано ДПС України у строк до 29.09.2022 подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 у справі № 620/4796/21. Крім того, цією ж ухвалою попереджено ДПС України, що у разі неподання звіту у встановлений судом строк, суд може розглянути питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на встановлення матеріалами справи невиконання ДПС України рішення суду, яке набрало законної сили, наявні підстави для встановлення судового контролю у цій справі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити рішення, яким у задоволенні заяви про встановлення судового контролю відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, на момент подання ТОВ «Біокарт-Агро» заяви про встановлення судового контролю останнім не доведено свідомого невжиття ДПС України заходів з виконання судового рішення, по-друге, встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду, по-третє, виконання рішень судів у цій категорії справ потребує певного часу, по-четверте, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні окремі електронні сервіси працюють із обмеженнями.

Після усунення визначених в ухвалі від 19.09.2022 про залишення апеляційної скарги без руху ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Аналіз викладених норм дає підстави погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.07.2022 у справі № 380/22572/21.

Разом з тим, у розрізі наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Крім того, колегія суддів зауважує, що з аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Матеріали справи свідчать, що на час подання ТОВ «Біокарт-Агро» заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі останнє ДПС України виконано не було, що підтверджується, зокрема, листом Відповідача-2 від 23.05.2022 №4697/6/99-00-18-01-03-06 (т. 2 а.с. 81). Підставою невиконання судового рішення було зазначено введення воєнного стану в Україні.

Водночас колегія суддів зауважує, що копія постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2021 у цій справі отримана ДПС України 28.12.2021 (т. 2 а.с. 48) і доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання зобов`язальних приписів судового рішення до початку введення воєнного стану в Україні матеріали справи не містять.

Посилання Апелянта на те, що виконання рішення у цій категорії справ потребує певного часу з огляду на норми Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, судовою колегією оцінюються критично, позаяк рішенням суду у цій справі було зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 26.02.2021 № 35, оформлену та подану ТОВ «Біокарт-Агро», датою її подання, а не вирішити питання щодо її реєстрації у згаданому реєстрі.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що, встановивши факт невиконання ДПС України станом на 29.08.2022 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у цій справі, яке набрало законної сили 17.12.2021, суд першої інстанції правильно реалізував передбачені ст. 382 КАС України диспозитивні повноваження та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

У свою чергу колегія суддів зауважує, що питання поважності несвоєчасного виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення у справі вирішується судом під час розгляду звіту такого суб`єкта, а не на етапі розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Відтак доводи апеляційної скарги щодо об`єктивної неможливості виконання судового рішення без зволікань на етапі перегляду ухвали про встановлення судового контролю за його виконанням апеляційним судом не оцінюються.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 382 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 09 листопада 2022 року.