Справа № 440/4580/22
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/4580/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії у розмірі 69 відсотків грошового забезпечення з 07 червня 2000 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 - 27968,68 грн. заборгованості по пенсії за період з 07.06.2000 по 01.05.2022 року у розмірі 69 відсотків суми грошового забезпечення у редакції пунктів "а", "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", чинної станом на дату призначення пенсії, а саме на 07.06.2000.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Зазначає, що пенсія позивачу нарахована в розмірі 64% грошового забезпечення згідно пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 №2262-ХІІ ( 55% +3*3%=64%), однак його пенсія повинна становити ще плюс 5% грошового забезпечення, та дорівнювати 69% грошового забезпечення відповідно до пункту «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 №2262-ХІІ, оскільки він є ще потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

07 червня 2022 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року у справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін ( у письмовому провадженні).

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 3 категорія. Проте, 29.04.2006 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» №3591-VI від 04.04.2006, яким внесена зміни в тому числі до ст. 13 п. «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Так в п. «в» статті 13 вказаного Закону викладено в новій редакції - «особам офіцерського складу, прапорщикам та мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби з контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів сімей»; за вислугу років 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення». Таким чином, норма про збільшення розміру пенсії за вислугу років учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 10 процентів (1 кат.) та на 5 процентів (2, 3 кат.) втратила чинність.

Суд розглядає цю справу на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію інвалідності з 01.12.2000 відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та відноситься до 3 категорії.

На момент призначення пенсії, а саме 01.12.2000 року розмір пенсії встановлено 64% від грошового забезпечення ( вислуга -23 роки) розрахунок проведено за формулою: 20 років -55%+3*3=64%.

При подальших перерахунках пенсії основний розмір пенсії - 64 відсотки від грошового забезпечення не змінювався.

Не погоджуючись з тим що до вказаного розрахунку не включено 5% грошового забезпечення, оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, звернувся з даним позовом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі за текстом - Закон №2262).

Згідно з п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону №2262, у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до п "в" ч. 1 ст. 13 Закону №2262, у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 13 Закону №2262, у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, встановлювалося, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорій 2 - 95 процентів.

Таким чином, на час призначення позивачу пенсії, ст. 13 Закону №2262 визначався розмір пенсії за вислугою строків служби, натомість надбавки до пенсії за вислугою строків служби встановлювалися ст. 16 Закону №2262.

Отже, збільшення пенсії на 5% відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону №2262, при обчисленні пенсії особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 3, не є підвищенням пенсії, чи надбавкою до неї, а є складовою розміру пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 розрахунок проценту грошового забезпечення був проведений відповідно до пункту «а» ч.1 ст. 13 Закону №2262, у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, а саме при призначенні пенсії позивача та при подальших перерахунках розмір пенсії встановлено в розмірі (20 років - 55% +3*3% =64%), проте не враховано пункт «в» 1 ст. 13 Закону №2262, у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, відповідно до якого позивачу як особі, яка брала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3, грошове забезпечення збільшується на 5 процентів.

З огляду на наведене, вимоги позивача до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області про проведення перерахунку пенсії, з дня призначення пенсії з включенням 5% грошового забезпечення, як особі яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, 3 категорії, викладені у його заяві від 14 квітня 2022 року є обґрунтованими.

Таким чином, відмова Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області у проведенні перерахунку пенсії, включивши до грошового забезпечення позивача 5%, є протиправною.

Щодо вимог позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії у розмірі 69% суми грошового забезпечення на дату призначення йому пенсії з 07.06.2020 року, суд зазначає, що така вимога є необґрунтованою, оскільки пенсія по інвалідності позивачу призначена з 01.12.2000 що підтверджується матеріалами пенсійної справи, а тому перерахунок пенсії позивача у розмірі 69 % суми грошового забезпечення необхідно провести з 01.12.2000.

Щодо вимог позивача виплатити заборгованість по пенсії у сумі 27968,28 грн, суд зазначає, що наразі, підстави для стягнення заборгованості по пенсії відсутні, адже відповідачем не проведено її перерахунок.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії у розмірі 69 відсотків грошового забезпечення з дати призначення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з 10.12.2000, виходячи з розміру 69 відсотків грошового забезпечення відповідно до п. п. «а», «в» статті 113 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя С.С. Бойко