Справа № 640/22639/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняте у порядку спрощеного провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Печерський Двір» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Печерський Двір» (далі - Позивач, ТОВ «Печерський Двір») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.05.2020 № № та №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2022 позов задоволено частково - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.05.2020 № №, прийняте ГУ ДПС у м. Києві. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю нормативно визначеного порядку отримання таких ліценцій станом на день набрання чинності Законом № 2628-VIII - 01.07.2019, а тому відсутні правові підстави для притягнення Позивача до відповідальності за реалізацію пального без відповідної ліцензії за період з 01.07.2019 по 08.08.2019.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що ТОВ «Печерський Двір», заперечуючи факт порушення ним пункту 12 статті 3 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», не надало жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності складу порушення, у тому числі, документів, складання яких передбачено Інструкцію про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, а тому податкове повідомлення-рішення від 08.05.2020 № № є законним та обґрунтованим.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що чинним законодавством передбачено відповідальність за здійснення роздрібної торгівлі пальним без ліцензії, обов`язок наявності якої встановлено з 01.07.2019, а тому Позивач дійшов неправильного та необґрунтованого висновку про те, що у нього є легальні підстави здійснювати реалізацію пального без отримання відповідної ліцензії. Наголошує, що момент видачі ліцензії є здійснення запису у ліцензійному реєстрі. Окремо звертає увагу на дотримання контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки платника податку.

Після усунення визначених в ухвалі від 05.09.2022 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 27.10.2022.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2022 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що посадовими особами ГУ ДПС у Житомирській області у березні 2020 року на підставі наказу від 04.05.2020 №352 (а.с. 74-75) та направлень від 04.03.2020 №514, №513, №512 (а.с. 71-73) була проведена фактична перевірка АЗС, що розташована за адресою: Житомирська область, Баранівський район, смт Довбиш, Биківське шосе, будинок 3, та належить ТОВ «Печерський Двір», з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та паливом, висновки якої викладено в акті від 13.03.2020 №96/32/41750648 (а.с. 7).

У ході перевірки встановлено, зокрема, порушення Позивачем ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме - реалізація пального без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у період з 01.07.2019 по 08.08.2019 (а.с. 7, 27-28).

На підставі викладених в акті перевірки висновків ГУ ДПС у м. Києві було прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення форми «С» від 08.05.2020 №, яким відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до ТОВ «Печерський Двір» застосовано штрафні санкції в сумі 250 000,00 грн (а.с. 8).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 1, 15, 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон), Закону України від 23.11.2018 №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покрашення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі - Закон про внесення змін), ст. ст. 3, 7, 8, 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон про ліцензування), а також ряду підзаконних актів, прийшов до висновку, що період з 01.07.2019 по 08.08.2019 суб`єкт господарювання об`єктивно не мав можливості отримати ліцензію, оскільки затримка в її отриманні була зумовлена виключно відсутністю нормативно визначеного порядку отримання таких ліценцій, а тому податкове повідомлення-рішення від 08.05.2020 № підлягає скасуванню, оскільки притягнення до відповідальності за таких умов не може переслідувати законну мету та не є пропорційним.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до абз. 57 ст. 1 Закону роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції / автогазозаправної станції / газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

У свою чергу, Законом про внесення змін були внесені зміни до Закону, а саме: частину 20 статті 15 після слова «виробами» доповнено словами «або пальним», а після слова «ліцензій» - словами «на роздрібну торгівлю». Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону про внесення змін указана норма набирає чинності з 01.07.2019. Отже, як правильно зазначено судом першої інстанції, з 01.07.2019 запроваджено ліцензування роздрібної торгівлі пальним.

При цьому, матеріали справи свідчать, що Позивачем за адресою провадження господарської діяльності здійснено роздрібну торгівлю пальним без ліцензії з 01.07.2019 по 08.08.2019 (а.с. 7, 27-28).

Згідно абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250 000 гривень.

Поряд з викладеним колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно ч. 30 ст. 15 Закону ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Положеннями статті 15 Закону передбачено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

Отже, як правильно зауважено судом першої інстанції, ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним повинна бути видана органом, визначеним Кабінетом Міністрів України, не пізніше 20 календарних днів з дня одержання визначених ст. 15 Закону документів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу шляхом реорганізації Державної фіскальної служби. Згідно пп. 27 п. 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Листом Державної фіскальної служби України від 30.05.2019 за № 17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензії на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12.06.2019. При цьому Головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 01.07.2019.

Аналіз змісту наведених норм Закону та положень згаданого вище листа ДФС України від 30.05.2019 за № 17014/7/99-99-12-01-01-17 свідчить, що ГУ ДФС у Житомирській області мало право видавати ліцензії на роздрібну торгівлю пальним з 01.07.2019, тобто з дня, коли при здійсненні роздрібного продажу пального за відсутності ліцензії наставала відповідальність у вигляді штрафу, проте видало ТОВ «Печерський Двір» вказану ліцензію лише 09.08.2019.

У розрізі наведеного судовою колегією враховується, що у позовній заяві ТОВ «Печерський Двір» зазначає, що 27.06.2019 підприємством було подано до податкового органу заяву щодо отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним разом із необхідними документами (а.с. 1, стор. 2 позовної заяви). При цьому будь-яких доводів на спростування цих обставин Відповідачем як суб`єктом владних повноважень, який заперечує проти позову, всупереч положень ст. 77 КАС України ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується отримання ТОВ «Печерський Двір» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 09.08.2019 реєстраційний номер 1900260 (а.с. 5-6).

У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що У справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

У площині викладеного суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Законом чітко не врегульовано відносини щодо органу, який видає ліцензії на роздрібну торгівлю пальним. До того ж, ДФС України лише 30.05.2019 направила лист за № 17014/7/99-99-12-01-01-17 із розпорядженням про видачу ліцензій головними управліннями в областях з 01.07.2019.

Відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України у разі якщо норми законодавчих актів припускають неоднозначне (множинне) трактування, то правомірним вважається саме рішення платника податків, а не контролюючого органу.

Пунктом 56.21 статті 56 ПК України передбачено, що у разі коли норма цього закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Так, до 01.07.2019 Закон не передбачав ліцензування роздрібної торгівлі пальним. Фактично редакція цього Закону із змінами та доповненнями від 23.11.2018 № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» розширила його дію та погіршила становище Позивача. При цьому Кабінет Міністрів України не визначив органи виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання, уповноважені видавати такі ліцензії.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 «Перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню» Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» у редакції з 01.07.2019, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля і пальним, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

У свою чергу, частиною 1 статті 8 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку ліцензування господарської діяльності», передбачено, що у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх опублікування.

Згідно абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» у цій сфері діє принцип державної політики у сфері ліцензування, згідно якого у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.

Указаний строк визначений законом з метою унормування змін у правовідносинах або при запровадженні нових видів діяльності, що підлягають ліцензуванню, так і для суб`єктів господарювання, які мають забезпечити виконання вимог закону, пов`язаних із запровадженими змінами. Наведений двомісячний строк встановлений законом саме для додержання балансу у спірних правовідносинах між державою та суб`єктом господарювання (до 01.09.2019). Матеріали справи свідчать, що Позивач виконав свій обов`язок та у межах вищевказаного строку отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним від 09.08.2019 реєстраційний номер 1900260, термін дії: з 09.08.2019 по 09.08.2024 (а.с. 5-6).

У рішенні Конституційного Суду України від 27.02.2018 № 1-р/2018 сформульовано правову позицію щодо верховенства права, а саме - основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.

Наведене узгоджується із сталою практикою Європейського суду з прав людини, яка знайшла своє відображення у справі «Звежинський проти Польщі», в якій суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти конкретно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про існування підстав для задоволення частини позовних вимог, позаяк встановлення ДФС України неможливості видачі ліцензії до 01.07.2019, за роздрібну реалізацію пального без якої з 01.07.2019 до суб`єктів господарювання застосовуються штрафні (фінансові) санкції, не узгоджується із загальними принципами та правилами ліцензування видів господарської діяльності в Україні, а матеріалами справи підтверджено, що Позивачем було отримано відповідну ліцензію у строк, що не перевищує два місця, з моменту запровадження відповідних законодавчих змін.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14.09.2022 у справі № 120/147/20-а, від 01.06.2022 у справі №П/320/73/20, від 09.03.2021 у справі № 520/13143/19.

Щодо посилання Апелянта на те, що фактична перевірка призначена та проведена у відповідності до вимог Податкового кодексу України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції відсутні висновки про те, що така перевірка проведена із порушенням приписів Податкового кодексу України. Не висловлювалися аргументи щодо порушення процедури її проведення й у позовній заяві.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 09 листопада 2022 року.