Справа № 620/18171/21
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення відповідача, що викладене у листі від 06.11.2021 № 2600-0212-8/56783, яке полягає у відмові в переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання відповідача перевести позивача за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання відповідача здійснити позивачу розрахунок, нарахувати та виплатити компенсацію в розмірі 50 240,94 грн. втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати розміру пенсії за віком в період з 05.12.2019 по 31.10.2021.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачці у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано відповідача перевести позивачку з 28.10.2021 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 07.10.1989 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 07.10.1989 НОМЕР_1 ).

17.08.2018 ОСОБА_2 помер.

Судом встановлено, що чоловік позивачки мав статус інваліда війни І групи та статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії.

Після смерті чоловіка позивачка отримала статус дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів наслідків аварії па Чорнобильській АЕС першої категорії, смерть якого пов`язана із Чорнобильською катастрофою та має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що підтверджується посвідченнями № НОМЕР_2 від 18.12.2018 та від 10.12.2018.

05.12.2019 позивачка звернулася до Сосницького відділення пенсійного фонду України з письмовою заявою про призначення їй пенсії достроково за віком, згідно діючого законодавства України. До заяви було додано документи, які, на думку позивача, підтверджували статус військовослужбовця її померлого чоловіка, підтвердження стажу необхідного для призначення пенсії та довідку Сосницької селищної ради в Чернігівській області, про те що вона перебувала на повному утриманні чоловіка ОСОБА_2 і після його смерті заміж не виходила, що підтверджується розпискою - повідомленням від 05.12.2019 №413.

Листом від 18.12.2019 Управління пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовило позивачці в призначенні пенсії відповідно п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так як чоловік позивачки не відносився до жодної із категорії зазначених у цій статті.

Не погоджуючись з такими діями Пенсійного фонду позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2019 про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до ст.16 Закону України "Про пенсійне забезпечення", із врахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду відповідачем призначено позивачці дострокову пенсію за віком з 05.12.2019.

28.10.2021 позивачка звернулася до відповідача з заявою в якій просила перевести її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом відповідач повідомив позивачку про те, що їй відмовлено у перерахунку пенсії згідно з рішенням від 03.11.2021 № 28.

Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статі 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII ) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших передбачених джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058)

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ч. 1 ст. 10 Закону №1058).

Порядок та умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначено у статті 36 Закону №1058.

Так, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону №1058, непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Як встановлено судом, позивачка відповідно до ст.16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" отримує дострокову пенсію за віком з 05.12.2019.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону №1058 до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Колегія суддів наголошує, що п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV чітко встановлено, що непрацездатними членами сім`ї (для призначення/переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника) вважаються чоловік (дружина), якщо вони є особою з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, відповідно до вимог Закону, якщо особа не досягла пенсійного віку або не є особою з інвалідністю, вона є працездатною.

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

З матеріалів справи встановлено, що на момент звернення до відповідача у жовтні 2021 року із заявою про перехід з дострокової пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника позивачці виповнилось 53 роки, що є недостатньою умовою для такого переходу на вказаний вид пенсії.

Колегія суддів зазначає, що позивачка помилково вважає, що маючи право на дострокову пенсію за віком, вона має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Такі види пенсії призначаються за різних умов і підстав.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що перебування позивачки на повному утриманні померлого годувальника, не є належною та достатньою умовою для переходу на пенсію по втраті годувальника, оскільки позивачка не підпадає під визначення непрацездатних членів сім`ї відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV та не відповідає вимогам, які необхідні для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Суд першої інстанції залишив вказані обставини поза увагою та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачці у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання останнього перевести позивачку з 28.10.2021 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині є необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому не підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року в оскаржуваній частині скасувати та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

А.Ю. Коротких