Справа № 300/8734/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 300/8734/21 пров. № А/857/11614/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Юник А.А.

за участю представників:

відповідача Липчук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року (головуючий суддя Тимощук О.Л., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/8734/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення №005437/0706 від 12.08.2021 та рішення про застосування фінансових санкцій №005438/0706 від 12.08.2021, -

В С Т А Н О В И В:

30.12.2021 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення №005437/0706 від 12.08.2021 та рішення про застосування фінансових санкцій №005438/0706 від 12.08.2021.

Позов обгрунтовує тим, що відповідачем винесено оскаржені рішення на підставі акта перевірки від 15.06.2021 за №3413/09/15/РРО/ НОМЕР_1 , складеного з порушенням вимог, зокрема, Податкового кодексу України, Кодексу законів про працю, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, Закону України про ліцензування певних видів спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та Положення про ведення касових операцій національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 та інших нормативно-правових актів, що підлягають перевірці. У зв`язку з наявністю в діях відповідача порушень вимог законодавства, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого права.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №005438/0706 від 12.08.2021 про застосування фінансових санкцій у розмірі 13600,00 грн. Визнано протиправним в частині та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №005437/0706 від 12.08.2021 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 25168,80 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, який у своїй скарзі просив скасувати рішення суду. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги послався на те, що при проведенні фактичної перевірки встановлено ряд порушень, зокрема: видача розрахункового документа встановленого зразка на неповну суму покупки, а саме: 15.06.2021 року о 14:00 реалізовано дві порції кави американо з молоком по ціні 28,00 грн за порцію без застосування РРО, офіціантом ОСОБА_2 , що не досяг 18-річного віку реалізовано 100 грам горілки Фінляндія по ціні 70,00 грн, крім того згідно контрольних стрічок за 04.08.2020 о 12:26 год реалізовано коньяк Закарпатський по ціні 32,00 грн, 10.08.2020 о 20:14 год реалізовано горілку Неміроф в кількості 50,00 грам по ціні 25,00 грн, 24.08.2020 о 18:48 год реалізовано пиво Хайнекен по ціні 45,00 грн, без зазначення кодів товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без статусу господарювання громадського харчування, а також здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, не відображені у книзі обліку доходів і витрат. Також зазначив, що позивач відмовився від підписання акта перевірки про що складений відповідний акт, додатково вказав, що перевірка проводилася з дотриманням вимог чинного законодавства, а зафіксовані і відображені в акті порушення відповідають фактичним обставинам та підтверджуються відповідними доказами.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до Наказу №1103-п від 15.06.2021 виданого начальником ГУ ДПС в Івано-Франківській області ревізорам-інспекторам Левицькому Назару та ОСОБА_3 доручено провести фактичну перевірку бару ПАБ «Шкварок» за адресою: вул. Грушевського, 39, м. Івано-Франківськ, ФОП ОСОБА_1 з 15.06.2021.

На підставі вищевказаного наказу заступником ГУ ДПС в Івано-Франківській області видано направлення на перевірку від 15.06.2021 за №№1431, 1432 на підставі яких здійснено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , бар ПАБ «Шкварок», за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами фактичної перевірки, яку розпочато 15.06.2021 інспекторами виявлено наступні порушення: проведення розрахункової операції на не повну суму покупки із застосування РРО, видача розрахункового документа встановленого зразка на неповну суму покупки, а саме: 15.06.2021 року о 14:00 год. реалізовано дві порції кави американо з молоком по ціні 28,00 грн за порцію без застосування РРО, чим порушено пункти 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями №265/95-ВР від 06.07.1995 року, яким визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій; проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизної групи товарів, а саме: під час проведення контрольно-розрахункової операції 15.06.2021 року реалізовано 100 грам горілки Фінляндія по ціні 70,00 грн без зазначення коду товарної підкатегорії, згідно з УКТ ЗЕД, крім того згідно контрольних стрічок за 04.08.2020 о 12:26 год, реалізовано коньяк Закарпатський по ціні 32,00 грн, 10.08.2020 о 20:14 год реалізовано горілку Неміроф в кількості 50 грам по ціні 25,00 грн, 24.08.2020 о 18:48 год реалізовано пиво Хайнекен по ціні 45,00 грн, без зазначення кодів товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, чим порушено пункт 11, статті Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями, яким визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості; порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в книзі обліку доходів і витрат. Вартість не облікованих товарів складає 12 583, 00 грн, чим порушено пункт 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"; продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами господарювання, що не має статусу громадського харчування, а саме, під час проведення контрольно-розрахункової операції 15.06.2021 реалізовано 100 грам горілки Фінляндія по ціні 70,00 грн на розлив для споживання на місці, чим порушено статтю 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовують в електронних сигаретах та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року зі змінами та доповненнями, яким визначено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єкта господарювання громадського харчування; продаж алкогольних напоїв особами, що не досягли 18-річного, а саме: 15.06.2021 о 14:15 год офіціантом ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (17 років) реалізовано 100 грам горілки Фінляндія (40%) по ціні 70,00 грн, чим порушено статтю 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовують в електронних сигаретах та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 із змінами та доповненнями, яким визначено, що забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових особами які не досягли 18-річного віку.

Того ж дня, у офіціанта ОСОБА_2 відібрано пояснення, в яких він зазначив, що продав 100 грам горілки Фінляндія по ціні 70 грн на розлив для споживання на місці. Також пояснення надав ФОП ОСОБА_1 у яких вказав, що реалізував горілку Фінляндія по ціні 70 грн, дві кави по ціні 50 грн та молоко на суму 6 грн, що в загальній сумі становить 126 грн.

За результатами фактичної перевірки, з огляду на виявлені порушення контролюючим органом складено акт (довідка) від 15.06.2021 за №3413/09/15/РРО/ , Протокол №492 про адміністративне порушення від 15.06.2021 та Розрахунок фінансових санкцій.

На підставі виявлених в акті фактичної перевірки від 15.06.2021 порушень ГУ ДПС в Івано-Франківській винесло щодо позивача: податкове повідомлення-рішення №005437/0706 від 12.08.2021, яким за порушення пунктів 1, 2, 11,12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР на підставі пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, Наказу Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення» Наказу Міністерства фінансів України від 13.05.2021 №261 «Про затвердження типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які проводять незалежну професійну діяльність за порядок її проведення застосовано штрафну санкцію в сумі 30 268,80 грн; рішення про застосування фінансових санкцій №005438/0706 від 12.08.2021, застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 13 600,00 грн, а саме: за виявлене порушення продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, суб`єктом господарювання, який не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування в розмірі 6 800,00 грн; за продаж алкогольних напоїв особами, які не досягли 18 років у розмірі 6 800 грн, відповідно до абзацу 14 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Позивач після ознайомлення зі змістом акту відмовився від його підпису та отримання другого примірника, у зв`язку із чим, службовими особами 15.06.2021 складено акт №825.

ГУ ДПС в Івано-Франківській області супровідним листом від 16.06.2021 за №6281/6/09-19-07-06-22 надіслало позивачу другий примірник акту про результати фактичної перевірки №3413/09/15/РРО/ НОМЕР_1 від 15.06.2021 на бланку акту фактичної перевірки №090331 та другий примірник протоколу про адміністративне порушення від 15.06.2021 №492, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося з не залежних від контролюючого органу обставин, з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області супровідним листом від 12.08.2021 №8391/6/09-19-07-06-22 направило позивачу податкове повідомлення-рішення від 12.08.2021 №005437/0706 згідно з яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 30 268,80 грн, та рішення про застосування фінансових санкцій №005438/0706 на суму 13 600 грн, а також розрахунок по застосуванню фінансових санкцій до акту фактичної перевірки №3413/09/15/РРО/ НОМЕР_1 від 15.06.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою про отримання 19.08.2021.

Позивач 15.09.2021 на адресу відповідача надіслав заперечення на акт фактичної перевірки, в якому заперечив щодо порушень вказаних у даному акті як таких, що не відповідають дійсності.

Відповідач, листом від 29.09.2021 за №100/6/09-19-07-06, повідомив позивача, що заперечення від 15.09.2021 подано із порушенням терміну подання, а тому такі не підлягають розгляду.

Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті перевірки та правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення, а також рішення про застосування фінансових санкцій, з метою захисту своїх прав на інтересів позивач звернувся із даним позовом до суду першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до положень пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.

Відповідно до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР (Закон - №265/95-ВР). Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі .

Згідно з пунктом 1 статті 2 Закону - №265/95-ВР, фіскальні функції це здатність реєстраторів розрахункових операцій забезпечувати одноразове занесення, довгострокове зберігання у фіскальній пам`яті реєстратора розрахункових операцій, багаторазове зчитування і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо), або про обсяг операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів.

Так пунктами 1, 2 статті 3 Закону - №265/95-ВР визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Пунктом 11 статті 3 Закону - №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР вищевказані суб`єкти господарювання також зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Статтею 20 Закону №265/95-ВР передбачена відповідальність за порушення вимог цього Закону, відповідно до якої до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

При цьому, підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та/або зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром).

Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР, може бути застосована лише у тому випадку, коли особа не веде обліку товарів.

Натомість, у межах спірних правовідносин колегією суддів встановлено передчасність та помилковість висновків апелянта про порушення позивачем ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат, з приводу яких інспекторами відповідача встановлено відсутність обліку на загальну суму 12 583, 00 грн, у зв`язку із не представленням ОСОБА_1 під час перевірки книги обліку доходів і витрат. Так, апеляційним судом оглянуто копію Книги обліку доходів і витрат за реєстраційним №9 від 29.09.2016, яка долучена до матеріалів справи. Судом встановлено, що в період, охоплений перевіркою, записи в ній велися належним чином.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним та необгрунтованим висновок відповідача в частині порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення № 01 від 09.07.2015 між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар) на підставі Витягу з Державного реєстру на право власності від 17.04.2014 №20625895 Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове, платне користування приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 60 м.кв. Також, згідно з договором оренди на нежитлове приміщення №8 від 30.03.2018 ОСОБА_4 (Орендодавець) з одного боку та ОСОБА_5 (Орендар) з другого боку, уклали договір купівлі-продажу нежилого приміщення загальною площею 26,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ., з чого випливає, що у приміщення за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 працюють два ФОП.

В ПАБ «Шкварок» здійснюють підприємницьку діяльність двоє фізичних осіб-підприємців, і один з них ФОП ОСОБА_5 , який перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Так, відповідно до наказу №27 від 04.06.2021 ОСОБА_5 прийняв на роботу ОСОБА_2 на посаду офіціанта з 05.06.2021 за основним місцем роботи на 0.5 посадового окладу з оплатою праці на рівні мінімальної заробітної плати, що також підтверджується Повідомленням про прийняття працівника на роботу від 04.06.2021.

Враховуючи, що офіціант ОСОБА_2 подав каву як найманий працівник ОСОБА_5 , реалізовану від імені цієї ж фізичної особи-підприємця, що перебував на спрощеній системі оподаткування, висновки відповідача про необхідність застосування РРО при реалізації двох порцій кави американо з молоком є помилковими та не відповідають фактичними обставинам справи, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач в цій частині, оскарженого податкового повідомлення-рішенням від 12.08.2021 №005437/0706 на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР безпідставно застосував до позивача штрафну санкцію в розмірі 2,80 грн.

Щодо доводів апелянта в частині правомірності рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області про застосування фінансових санкцій від 12.08.2021 №005438/0706, яким за виявлені порушення - продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами господарювання, відповідно до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та про продаж алкогольних напоїв особами, які не досягли 18 річного віку до позивача застосовано штраф у розмірі 13 800,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995.

Щодо продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами господарювання, чим порушено статтю 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального №481/95-ВР визначено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування. Згідно з інформацією, наданою Управлінням реєстраційних процедур від 07.06.2022 №755/64.1/4, на виконання ухвали суду від 02.06.2022 ФОП ОСОБА_1 присвоєний наступний код виду економічної діяльності: 56.30 обслуговування напоями. Відповідно до наданої інформації цей клас включає приготування і обслуговування напоями для негайного споживання на місці, отже доводи апелянта щодо неправомірності продажу алкогольних напоїв на розлив є помилковими та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Щодо виявленого порушення про продаж алкогольних напоїв особами, які не досягли 18 річного віку, колегія суддів зазначає, що відповідно до Повідомлення про прийняття працівників на роботу, Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413, ФОП ОСОБА_5 на підставі наказу №27 від 04.06.2021 прийняв на роботу ОСОБА_2 на посаду офіціанта з 05.06.2021 за основним місцем роботи на 0.5 посадового окладу з оплатою праці на рівні мінімальної заробітної плати. На переконання апеляційного суду, поняття "подавати" та "реалізовувати" не є тотожними як за звучанням, так і за своїм функціональними змістом - є абсолютно різними діями. Як вбачається з матеріалів доданих до адміністративної справи офіціант ОСОБА_2 є працівником ФОП ОСОБА_5 , а не продавцем ФОП ОСОБА_1 , а отже тільки розносить та подає до столу напої, відтак доводи апелянта щодо можливої реалізації в приміщенні ПАБу «Шкварок» неповнолітнім офіціантом ОСОБА_2 від свого імені 100 грам горілки "Фінляндія" по ціні 70 грн не підтверджуються жодними належними доказами та не відповідають фактичним обставинам справи. Зворотного апелянтом не доведено.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідач рішенням про застосування фінансових санкцій від 12.08.2021 №005438/0706 відповідно до абзацу 14 частини 2 статті 17 Закону№481/95-ВР безпідставно застосував до позивача фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 13 600,00 грн, а тому таке рішення є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 300/8734/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 10 листопада 2022 року.