Справа № 320/3454/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3454/21 Суддя першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Безименної Н.В. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року Підприємство об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» (далі - ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 09 жовтня 2018 року № та від 04 березня 2019 року № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, а також надав неналежну оцінку дослідженим доказам. Зокрема, скаржник вказує на те, що позивач при обчисленні розміру плати за землю повинен був застосовувати ставку податку 3%, а не 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також відповідач зазначає, що податкова декларація від 17 серпня 2018 року була подана в електронній формі, підписана електронним ключем, пройшла автоматичну перевірку і була прийнята контролюючим органом, у зв`язку з чим її показники могли бути предметом камеральної перевірки. Відповідач просить врахувати, що уточнююча податкова декларація з плати за землю за 2020 рік не була прийнята контролюючим органом. Крім того платник податків може виправити помилку в раніше поданій податковій звітності лише до моменту проведення перевірки. Додатково скаржник наполягає на тому, що актом від 23 січня 2019 року № 126/10-36-51-05/02647556 було оформлено повторну перевірку, проведення якої не заборонене законом.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що камеральну перевірку податкової декларації з плати за землю було проведено після закінчення строку, встановленого п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України. Також позивач зазначає, що правильність визначення податкового зобов`язання не може бути предметом камеральної перевірки. Крім того позивач наголошує, що земельна ділянка, яка перебуває в його користуванні, розташована у межах Стовп`язької сільської ради, а не у м. Переяслав-Хмельницький. Нормативно-грошова оцінка зазначеної земельної ділянки, за твердженням позивача, не проводилася, у зв`язку з чим земельний податок підлягає визначенню виходячи з вартості 1 га ріллі в Київській області.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги і просив суд відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України є користувачем земельної ділянки площею 12,8 га в межах Стовп`язької сільської ради, згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії І-КВ №000484, виданим відповідно до рішення Стовп`язької сільської ради від 17 квітня 1992 року. Згідно вказаного акту земельну ділянку надано позивачу в постійне користування для ведення учбово-спортивної бази.

Відповідно до квитанції від 17 серпня 2018 року № 2 позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік від 17 травня 2018 року, в якій задекларовано річну суму земельного податку в розмірі 432486 грн 40 коп за земельну ділянку площею 128000 кв м. У вказаній податковій декларації платником податку вказаний код органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки за класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України , що відповідає Переяслав-Хмельницькій міській раді.

Зазначена податкова декларація була прийнята та зареєстрована 17 серпня 2018 року за № та у подальшому була предметом камеральних перевірок, оформлених актами від 07 вересня 2018 року № 3499/10-36-51-01/02647556 та від 23 січня 2019 року № 126/10-36-51-05/02647556.

Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з земельного податку, результати якої оформлені актом від 07 вересня 2018 року № 3499/10-36-51-01/02647556.

В ході проведення перевірки було встановлено порушення вимог ст.ст. 271, 274 Податкового кодексу України та Положення про встановлення плати за землю на території міста Переяслав-Хмельницького, затвердженого рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 29 червня 2017 року № 13-38-7, а саме: неправильно визначено ставку податку, оскільки відповідно до п. 5.3 вказаного Положення ставка податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарської діяльності (крім державної та комунальної форми власності), встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі. У зв`язку з цим контролюючим органом зроблено висновок про заниження податкового зобов`язання з плати за землю за період січень-червень 2018 року.

На підставі акту перевірки від 07 вересня 2018 року № 3499/10-36-51-01/02647556 Головним управлінням ДФС у Київській області було прийняте податкове повідомлення-рішення від 09 жовтня 2018 року № , яким ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України донараховано земельний податок з юридичних осіб в сумі 432486 грн 42 коп, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 108121 грн 61 коп, а всього нараховано грошові зобов`язання на суму 540608 грн 03 коп.

Також Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з земельного податку, результати якої оформлені актом від 23 січня 2019 року № 126/10-36-51-05/02647556.

В ході проведення перевірки було встановлено порушення вимог ст.ст. 271, 274 Податкового кодексу України та Положення про встановлення плати за землю на території міста Переяслав-Хмельницького, затвердженого рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 29 червня 2017 року № 13-38-7, а саме: неправильно визначено ставку податку, оскільки відповідно до п. 5.3 вказаного Положення ставка податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарської діяльності (крім державної та комунальної форми власності), встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі. У зв`язку з цим контролюючим органом зроблено висновок про заниження податкового зобов`язання з плати за землю за період липень-грудень 2018 року.

На підставі акту перевірки від 23 січня 2019 року № 126/10-36-51-05/02647556 Головним управлінням ДФС у Київській області було прийняте податкове повідомлення-рішення від 04 березня 2019 року № , яким ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України донараховано земельний податок з юридичних осіб в сумі 432486 грн 42 коп, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 216243 грн 19 коп, а всього нараховано грошові зобов`язання на суму 648729 грн 57 коп.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 09 жовтня 2018 року № та від 04 березня 2019 року № , ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України, суд першої інстанції виходив з того, що податкова декларація з плати за землю за 2018 рік від 17 травня 2018 року № була подана та підписана ОСОБА_1 - особою, яка є керівником ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Доводи позивача про те, що на час подачі податкової декларації ОСОБА_1 було звільнено з посади голови підприємства суд першої інстанції визнав не обґрунтованими, зазначивши, що розпорядженням від 26 червня 2018 року № 27-к скасовано дію розпорядження від 25 червня 2018 року № 25-к про звільнення ОСОБА_1 з роботи. Крім того постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 373/131/20 визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України з 25 червня 2018 року.

Суд першої інстанції також не погодився з доводами позивача про необхідність врахування уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2018 рік, поданої 24 березня 2021 року, адже вона складена вже після винесення податкових повідомлення-рішення від 09 жовтня 2018 року № та від 04 березня 2019 року № , внаслідок чого не впливає на правомірність рішень контролюючого органу, які є предметом позову в цій справі.

Посилання позивача на неправомірне визначення контролюючим органом розміру земельного податку з огляду на те, що земельна ділянка розташована не на території м. Переяслав-Хмельницького, а на території Стовп`язької сільської ради, суд першої інстанції відхилив, зазначивши що після видачі Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №000484 адміністративно-територіальні межі м. Переяслав-Хмельницький змінилися. Суд першої інстанції зауважив, що згідно з п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а згідно з отриманим від Головного управління Держгеокадастру у Київській області витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, вона розташована саме в м. Переяслав-Хмельницький (за адресою: м. Переяслав, вул. Героїв Дніпра, 122), середня (базова) вартість земель в якому складає 90 грн 22 коп за кв.м.

Перевіряючи правильність визначення контролюючим органом ставки земельного податку, суд першої інстанції врахував, що відповідно до п. 5.3 Положення про встановлення плати за землю на території міста Переяслава-Хмельницького, затвердженого рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 29 червня 2017 року №13-38-УІІ, ставка податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності) встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, затвердженої рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради. Відтак, суд першої інстанції не погодився з доводами позивача щодо необхідності застосовування ставки податку у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Суд першої інстанції також виходив з того, що нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні позивача не проведено, у зв`язку з чим застосував положення ст. 277 Податкового кодексу України та п. 4 Розділу ІІ Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23 травня 2017 року № 262 і прийшов до висновку, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, складає 335284 грн 35 коп (вартість одиниці площі ріллі по Київській області за 2018 рік - 26194 грн 09 коп х 12,8 га), а річний розмір орендної плати, відповідно, має дорівнювати 10058 грн 53 коп (335284 грн 35 коп х 3%).

У той же час контролюючий орган визначив належний до сплати розмір земельного податку шляхом простого множення на 3 задекларованої позивачем у звітності річної суми податку, не перевіривши правомірність визначення позивачем у звітності розміру земельного податку та вихідних даних, необхідних для цього, що, за висновком суду першої інстанції, свідчить про необґрунтованість та безпідставність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Оцінюючи доводи позивача про те, що камеральні перевірки проведено з порушенням установленого строку, суд першої інстанції врахував, що податкова звітність з земельного податку за 2018 рік була подана позивачем 17 серпня 2018 року, а камеральна перевірка цієї звітності за перші півроку була проведена контролюючим органом 07 вересня 2018 року, тобто в межах визначених п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України 30 календарних днів. Натомість камеральна перевірка цієї ж звітності за другу половину року була проведена 23 січня 2019 року, тобто поза межами визначених строків. Водночас суд першої інстанції зауважив, що лише порушення контролюючим органом строків для проведення камеральної перевірки самі по собі не можуть бути підставою для скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Додатково суд першої інстанції зазначив, що під час камеральної перевірки могла бути перевірена своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків), реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до них, акцизних накладних та/або розрахунків до них, виправлення помилок у податкових накладних, сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання. Натомість інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, є предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому ст.ст. 77, 78 Податкового кодексу України. У зв`язку з цим суд першої інстанції прийшов до висновку оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті за результатом проведення перевірок, які за своїм видом та суттю не можуть визначати повноту нарахування платниками податків земельного податку.

Колегія суддів під час апеляційного розгляду справи враховує, що згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Київській області, колегія суддів встановила, що вони переважно узгоджуються з висновками суду першої інстанції, викладеними в рішенні суду від 20 травня 2022 року.

Так, суд першої інстанції визнав обґрунтованою та погодився з позицією контролюючого органу про те, що земельна ділянка, яка перебуває у користуванні позивача, розташована в межах м. Переяслав-Хмельницький і ставка плати за землю відповідно до п. 5.3 Положення про встановлення плати за землю на території міста Переяслава-Хмельницького, затвердженого рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 29 червня 2017 року №13-38-УІІ, становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Також суд першої інстанції погодився з тим, що податкова декларація з плати за землю за 2018 рік від 17 серпня 2018 року № є податковою звітністю і могла бути предметом камеральної перевірки. Натомість уточнююча податкова декларація з плати за землю за 2018 рік, що подана 24 березня 2021 року, не є належним доказом в цій справі.

Єдиний довід апеляційної скарги, який суперечить висновкам суду першої інстанції, полягає в тому, що камеральна перевірка, оформлена актом від 23 січня 2019 року № 126/10-36-51-05/02647556, була проведена у повній відповідності до вимог п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України. Однак суд першої інстанції, констатувавши факт порушення цієї норми права, також зазначив, що саме по собі порушення строків проведення камеральної перевірки не є підставою для скасування прийнятих за результатами відповідної перевірки рішень.

Натомість заперечень проти висновків суду першої інстанції, які власне стали підставою для задоволення адміністративного позову ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України та визнання протиправними і скасувати податкових повідомлень-рішень від 09 жовтня 2018 року № та від 04 березня 2019 року № , апеляційна скарга Головного управління ДПС у Київській області - не містить.

Як вже зазначалося, основною підставою для скасування оскаржуваних рішень стало те, що контролюючий орган належним чином не визначив базу для нарахування плати за землю, визначивши розмір податку шляхом множення на три самостійно задекларованої позивачем суми.

Додатковою підставою для задоволення позовних вимог суд першої інстанції зазначив те, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті за результатом проведення перевірок, які за своїм видом та суттю не можуть визначати повноту нарахування платниками податків земельного податку, оскільки у даному випадку визначенню контролюючим органом грошового зобов`язання мали передувати дослідження та аналіз не лише податкової декларації з плати за землю за 2018 рік, а й дані Державного земельного кадастру, рішень органів місцевого самоврядування про встановлення ставок земельного податку, про затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки тощо.

Перевіряючи обґрунтованість доводу апеляційної скарги щодо відсутності перешкод для проведення повторної камеральної звітності позивача, а саме - податкової декларації з плати за землю за 2018 рік, колегія суддів враховує, що контролюючий орган не зазначив норму права, на якій ґрунтується відповідний висновок.

Колегія суддів наголошує на тому, що строки проведення камеральної перевірки чітко визначені у ст. 76 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Як вже зазначалося, податкова звітність з земельного податку за 2018 рік була подана позивачем 17 серпня 2018 року, а камеральна перевірка цієї звітності за липень-грудень 2018 року була проведена контролюючим органом у січні 2019 року та оформлена актом від 23 січня 2019 року № 126/10-36-51-05/02647556.

Зазначені обставини вказують на те, що висновок суду першої інстанції про порушення контролюючим органом вимог п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України під час камеральної перевірки, оформленої вказаним актом, є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів також враховує, що за правилами ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Разом з тим, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які згідно з ч. 3 ст. 317 КАС України, є обов`язковими підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Також судом апеляційної інстанції не встановлено випадків неправильного застосування норм матеріального права під час вирішення цієї справи в суді першої інстанції.

Так, суд першої інстанції правильно визначив: джерела інформації, що підлягають використанню під час нарахування земельного податку, застосувавши п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України; ставку плати за землю, використавши п. 5.3 Положення про встановлення плати за землю на території міста Переяслава-Хмельницького, затвердженого рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 29 червня 2017 року №13-38-УІІ; базу для нарахування плати за землю, врахувавши ст. 277 Податкового кодексу України та п. 4 Розділу ІІ Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23 травня 2017 року № 262; предмет та строки проведення камеральної перевірки, пославшись на ст.ст. 75, 76 Податкового кодексу України і практику застосування цих норм Верховним Судом.

Зазначені обставини та висновки у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Київській області не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні від 20 травня 2022 року, і не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Н.В. Безименна

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 10 листопада 2022 року.