Справа № 632/716/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 р. Справа № 632/716/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Библів С.В., вул. Леніна, 18, м. Первомайський, Первомайський, Харківська, 64107, повний текст складено 22.12.21 по справі № 632/716/21

за позовом ОСОБА_1

до Командира 3 роти 1 батальйону старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Департамнту патрульної поліції Шульгача Володимира Сергійовича , Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до командира 3 роти 1 батальйону старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Шульгача В.С., в якому просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною шостою статті 126 КУпАП.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07.12.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до командира 3 роти 1 батальйону старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Шульгача Володимира Сергійовича та до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ЕАН № 4035653 від 08.04.2021 року про накладення адміністративного стягнен ня по справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 КУпАП залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що командиром 3 роти 1 батальйону старшого лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Департамнту патрульної поліції Шульгачем Володимиром Сергійовичем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4035653 від 08.04.2021 року.

Згідно з зазначеною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. за те, що 08.04.2021 року о 06:58:35 ОСОБА_1 в м. Рівне по вулиці Київській, 103 керував транспортним засобом незареєстрованим в установленому законом порядку, чим порушив пункт 2.9.в Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_1 був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Також, відповідно до приписів п. 29 зазначеної норми поліція виявляє транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб та не зареєстровані в Україні у встановлені законодавством строки.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353-XII (далі Закон № 3353-ХІІ) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами п. 1.3. Правил дорожнього руху України (далі ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Приписами ст. 31 Закону № 3353-ХІІ визначено обов`язок реєстрації та обліку транспортних засобів.

Так, відповідно до приписів наведеної норми, транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації протягом десяти діб з моменту такого ввезення без зміни реєстраційних документів та національних номерних знаків країни їх реєстрації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають встановленим вимогам.

Аналогічна правова норма закріплена і у ст. 31 Закону № 3353-ХІІ, якою визначено, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Одночасно, положеннями ст. 37 вказаного Закону регламентовано, що експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів забороняється.

Аналогічна правова норма закріплена у п. 2.9 в ПДР відповідно до приписів якої водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС.

У свою чергу, згідно з положеннями ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, наведеними нормами в імперативному порядку встановлено обов`язковість реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів в Україні в установленому порядку та заборону експлуатації незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів.

Відповідно до приписів ст. 222 КУпАП справи про такі адміністративні правопорушення як порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених ч. 6 ст.121, розглядають органи Національної поліції.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП слугувало встановлення відповідачем факту керування позивачем транспортним засобом, який не зареєстрований у встановленому законодавством порядку.

Згідно з положеннями п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Положеннями розділу ІІІ цієї Інструкції регламентовано, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

У розділі ІV Інструкції вказано, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування.

Спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності вказаним вимогам відповідає.

Відповідачем надано до суду відеозапис № на диску з нагрудної камери поліцейського, з якого встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA OCTAVIA Т5СМ2993. Поліцейським під час спілкування з позивачем було з`ясовано, що його автомобіль оформлено митницею 09.03.2021 року, а правопорушення мало місце 08.04.2021 року, тобто майже місяць потому. Отже, транспортний засіб не був зареєстрований протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту.

Щодо правомірності висновку суб`єкта владних повноважень про те, що зазначений транспортний засіб не зареєстрований в Україні, та відповідно щодо наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також правильності висновків суду першої інстанції, враховуючи наведені норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач до позовної заяви додав поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів та талон електронної черги на реєстрацію авто.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як зазначалося вище, приписами ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність водія саме за керування транспортним засобом, не зареєстрованим в Україні в установленому порядку.

Тобто, для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення водія до відповідальності відповідно до приписів вказаної норми є необхідним встановлення факту керування водієм транспортним, який не зареєстрований в Україні у встановленому порядку.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Як встановлено судом, транспортний засіб, яким позивач керував не зареєстрований в Україні у встановленому порядку, що визнається безпосередньо і самим позивачем. Позивач лише посилався на електронну чергу реєстрації авто.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки нормами чинного законодавства імперативно регламентовано заборону експлуатації водіями транспортних засобів, які не зареєстровані в України у встановленому порядку. Електронна черга на реєстрацію авто та його реєстрація з пропуском 10-ти денного строку з моменту митного оформлення не звільняє водія від обов`язку дотримуватись вимог чинного законодавства, яка полягає у не використовуванні (забороні експлуатації) такого транспортного засобу під час здійснення дорожнього руху.

Доводи апелянта про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо неповідомлення про причину зупинки, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством оскільки після зупинки автомобіля інспектор патрульної поліції назвав причину зупинки (п. 10 ст. 35 Закону № 3353-ХІІ).

Посилання апелянта на те, що п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» стосується осіб, які не ввозили транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту є помилковим, оскільки цим пунктом Закону № 3353-ХІІ визначено таку підставу зупинки транспортного засобу, у разі якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Тобто, підставою такою зупинки є саме мета виявлення передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту та стосується автомобілів, які зареєстровані в іншій країні. Таким чином, поліцейським здійснено зупинку транспортного засобу, яким керував позивач, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 272, 286, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07.12.2021 по справі № 632/716/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич