Справа № 216/2809/22
Суддя: КОВАЛЬ В. О.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/2809/22
провадження 2-а/216/48/22
РІШЕННЯ

іменем України

01 листопада 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваля В.О.

за участі секретаря судового засідання Пилипенко Л.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Романюка В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про поновлення строку на оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про поновлення строку на оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 21.07.2022 уповноваженою особою Державної міграційної служби України - головним спеціалістом Центрально-Міського відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області Лавриненко Тетяною Володимирівною складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН № 003667 щодо ОСОБА_1 , на підставі якого уповноваженою особою Державної міграційної служби України - начальником Центрально-Міського відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області Романюком Віталієм Борисовичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення ПН МДН № 003659 від 21.07.2022 у виді штрафу у сумі 5 100,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначено, що 21.07.2022, об 11:45 год, за адресою: 50009, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Олександра Поля, 12 «в» виявлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав житло громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив правила перебування в Україні, ухиляється від виїзду з України з 18.05.2022, що є порушенням ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за що, передбачена ст. 206 КУпАП.

Із оскаржуваною постановою позивач не погоджується, посилаючись на те, що фактично з 25.02.2022 не надавав громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 своє житло, оскільки з 25.02.2022 у зв`язку з введенням воєнного стану покинув м. Кривий Ріг, а іноземець ОСОБА_3 почав проживати зі своєю матір`ю ОСОБА_3 в квартирі останньої, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; не мав на меті надати громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 житло, а надав гарантійний лист під час оформлення документів про продовження строків перебування ОСОБА_2 на території України, як приймаюча сторона взяв на себе зобов`язання зі сплати всіх витрат, пов`язаних з перебуванням іноземця на території України та його виїздом з України. Надаючи гарантійний лист, позивач не міг передбачити, що ОСОБА_2 залишиться на території України з порушенням встановленого строку перебування, не міг змусити свого дядька ОСОБА_2 покинути територію України за наявності тяжкої сімейної обставини, пров`язаної із хворобою матері дядька та необхідністю здійснення за нею догляґду. Умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП, немав. Матеріали адміністративної справи не містять доказів його вини.

У квітні 2022 року, в межах строку перебування на території України ОСОБА_2 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я матері ОСОБА_3 звернувся до Центрально-Міського відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області з метою отримання дозволу на іміграцію поза квотою на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки мати дядька є громадянкою України. ОСОБА_2 співробітником відділу ОСОБА_4 було роз`яснено, що у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні та постановою Кабінету Міністрів № 165 від 28.02.2022, зупинені строки надання адміністративних послуг та видача дозвільних документів, в тому числі і адміністративної послуги з оформлення та видачі іноземцям та особам без громадянства дозволу на іміграцію в Україну, після припинення воєнного стану прийом документів буде поновлено, а строки будуть вважатись порушеними з поважних причин.

Не маючи можливості покинути територію України у зв`язку з відсутністю сполучення з територією Російської Федерації, відсутністю роботи прикордонних контрольно-пропускних пунктів на кордоні із Російською Федарацією та Республікою Білорусь, за наявності тяжкої хвороби матері, дядько ОСОБА_2 залишився на території України, доглядаючи за хворою матір`ю.

Копія оскаржуваної постанови не була вручена позивачу в день її винесення, а направлена поштою і отримана 27.07.2022. Строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення пропущений з поважних причин.

Просить суд поновити строк на оскарження постанови ПН МДН № 003659 від 21.07.2022 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 5 100,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП, визнати її протиправною та скасувати, провадження у справі закрити.

19.08.2022 відповідач Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Центрально-Міського відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області направив до суду відзив, посилаючись на те, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 здійснив в`їзд в Україну за паспортом громадянина Російської Федерації через прикордонний пункт за безвізовим режимом та вважається іноземцем, мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів. За період перебування на території України з грудня 2021 по квітень 2022 року ОСОБА_2 не виявив бажання оформити тимчасову посвідку на проживання в Україні або не звернувся із заявою про надання дозволу на іміграцію. 17.02.2022 ОСОБА_2 звернувся до Центрально-Міського відділу у м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області із заявою про продовження строку перебування на території України в період з 17.02.2022 до 17.05.2022. Позивач ОСОБА_1 надав гарантійний лист, яким зобов`язався сплатити всі витрати громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , пов`язані з перебуванням на території України в період з 17.02.2022 по 17.05.2022. За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ОСОБА_1 має у власності квартиру. У заяві громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 про продовження терміну перебування на території України зазначено, що його проживання в Україні є квартира позивача ОСОБА_1 . Витрати іноземця, пов`язані з його перебуванням на території України протягом трьох місяців, включають також витрати на житло. Позивач не повідомив органи ДМС про зміну місця свого проживання, перебування або інших істотних умов щодо іноземця, тому його дії носять умисний характер. ОСОБА_2 не звертався до органів ДМС із заявою про надання дозволу на іміграцію, а лише за консультацією. Посилання позивача на зупинення строків надання адміністративних строків, є безпідставними. Строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення пропущений без поважних причин та не підлягає поновленню у зв`язку з тим, що позивач під час розгляду справи відмовився отримувати копію постанови, поводився некоректно. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві. Пояснив, що відносно ОСОБА_5 було складено адмінпротокол за ст. 206 КУпАП. Зараз останній покинув територію України, позивач сплатив штраф, тобто визнав свою вину.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Із постанови про накладення адміністративного стягнення видно, що копія постанови направлена ОСОБА_1 поштою за вих.. № 1231-727/000282-22 від 22.07.2022 та отримана ОСОБА_1 27.07.2022, адміністративний позов ОСОБА_1 подав 05.08.2022 .

Суд вважає, що строк оскарження до суду постанови позивачем не порушений, оскільки оскаржуваної постанови вручена ОСОБА_1 27.07.2022, позов подано до суду 05.08.2022, тобто в межах десяти днів з дня вручення оскаржуваної постанови.

Диспозицією ст. 206 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за надання громадянами іноземцям та особам без громадянства житла, транспортних засобів, сприяння їх незаконній реєстрації, оформленню документів на проживання чи навчання, прийняттю на роботу, а також надання інших послуг на порушення встановлених правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і правил транзитного проїзду їх через територію України, якщо ці дії безпосередньо не пов`язані із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Із доказів, що надані позивачем видно, що позивач ОСОБА_1 з 20.05.2014 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; позивачу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації; ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці АДРЕСА_1 видано медичний висновок № 34 про наявність когнітивних порушень у громадянки похилого віку, унаслідок яких вона потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі в період з 15.02.2022 до 15.02.2023; 21.07.2022 уповноваженою посадовою особою Державної міграційної служби України щодо ОСОБА_1 складено протокол ПР МДН 003667 про те, що 21.07.2022, об 11:45 год, за адресою: АДРЕСА_4 , яке є місцем вчинення правопорушення, надав житло громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 , який порушив правила перебування в Україні, ухиляється від виїзду з України з 18.05.2022, відповідальність за що, передбачена ст. 206 КУпАП (а.с.10); постановою ПН МДН 003659 уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби України, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП, за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, на ОСОБА_7 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 5 100,00 грн .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_2 приїжджав до матері в гості. ОСОБА_3 (мати) їхня сусідка, вона була лежача, хворіла, тому вона визвала його з Росії, щоб він за неї доглядав, бо вона упала і зламала шийку бедра. ОСОБА_9 весь час проводив біля неї, більше ніде не жив.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що позивача ОСОБА_2 знає давно, живе біля його матері. Коли мати злягла після отриманої травми, він приїхав і доглядав за нею, жив з матір`ю з початку лютого 2022 року.

Відповідачем, крім доказів, що надав позивач, надано додаткові доказів, зокрема заява громадянина ОСОБА_2 про продовження строку перебування на території України від 17.02.2022, згідно якої громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 строк перебування на території України продовжений до 17.05.2022, приймаючою іноземця стороною в Україні є ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_5 , кк. 6, який зазначене житло надає іноземцю; пояснення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не зміг своєчасно виїхати з України у зв`язку з доглядом за матір`ю, яка потребує строннього догляду; повідомлення про вручення ОСОБА_1 рекомендованого поштового відправлення 27.07.2022; копія квитанції про сплату ОСОБА_1 штрафу. у сумі 5 100,00 грн; гарантійний лист ОСОБА_1 від 17.02.2022 про те, що від бере обов`язок по сплаті всіх витрат громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , пов`язаних з перебуванням на території України в період з 17.02.2022 до 17.05.2022 та виїздом з України.

Із доказів видно, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є: АДРЕСА_5 ; позивач ОСОБА_1 прийняв іноземця ОСОБА_2 та надав йому житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 та не збігається із місцем вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про накладення адміністративного стягнення: АДРЕСА_5 .

Оскільки протокол та оскаржувана постанова не містять інформації про те, яке житло надав позивач іноземцю, суд вважає, що уповноваженими посадовими особами Державної міграційної служби України під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП не встановлено чи є місце вчинення адміністративного правопорушення житлом, яке надано позивачем іноземцю, чи проживав іноземець у цьому житлі після закінчення строку перебування на території України з 18.05.2022, чи позивач надав іноземцю житло, що перебуває у його приватній спільній частковій власності за адресою: АДРЕСА_6 , чи житло, за яким позивач зареєстрований та, яке зазначене в заяві про продовження строку перебування на території України за адресою: АДРЕСА_2 , чи інше житло.

В протоколі та постанові зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення, а саме ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI від 22.09.2011), яким встановлено найменування документів, необхідних для в`їзду та виїзду з України в залежності від категорії осіб та підстав. Позивач не є особою, яка в`їхала чи виїхала з території України. Зазначена норма не містить обов`язків приймаючої сторони щодо житла, наданого іноземцю.

Суд вважає, що відповідачем не надані докази користування іноземцем ОСОБА_2 житловим приміщенням, що належить, чи надано ОСОБА_1 , як в період перебування на території України на законних підставах, так і після закінчення строку перебування на території України, в протоколі та постанові не зазначено в чому полягає порушення позивачем ст. 15 Закону № 3773-VI від 22.09.2011 та наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП. Постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу є протиправною та підлягає скасування, справу про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 69, 246, 248, 250, 286 КАС України, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 206, 245, ч. 1, ч. 2 ст. 251, ст. 256 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про поновлення строку на оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Центрально-Міського відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Романюка Віталія Борисовича серії ПН МДН № 003659 від 21 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 5 100,00 гривень у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 206 КУпАП, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 003667 за порушення ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI, складеного головним спеціалістом Центрально-Міського відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Лавриненко Тетяною Володимирівною 21 липня 2022 року, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07 листопада 2022 року.

Суддя В.О.КОВАЛЬ