Справа № 676/4791/22
Суддя: Вдовичинський А. В.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/4791/22
Номер провадження 2-а/676/77/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-подільський справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Відділення поліції №1 Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області по визнання протиправною та скасуванню постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Відділення поліції №1 Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області по визнання протиправною та скасуванню постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. В обґрунтування позовних вимог вказує наступне, 07 вересня 2022 року інспектором СРПП старшим лейтенантом поліції Хапіцьким С.В. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія БАБ №314341. Як вбачається із постанови, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ... статті... (незрозуміло) КУпАП, а саме: 07.09.2022р. в м.Снятин по вул. В.Винниченка водій керуючи маршрутним автобусом не здійснив заїзд на Автостанцію в місті Снятин, перевозив пасажирів на автобусному маршруті протяжністю понад 500 км. одним водієм, чим порушив правила зупинки під час здійснення перевезення пасажирів та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255, 00 грн. Позивач вважає дії поліцейського протиправними, а постанову незаконною та необгрунтованою, винесену з порушенням матеріальних та процесуальних прав з наступних підстав: поліцейський не врахував вимоги ст.ст. 7, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП та притягнув його до адміністративної відповідальності за діяння, якого він не вчиняв; жодних законів, правил тощо не порушував; оскаржувана постанова не відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, оскільки вона не містить опису обставин вчинення конкретного адміністративного правопорушення, незрозуміла суть правопорушення; не зазначено які саме норми та вимоги, та якого саме нормативно правового акта було ним порушено. Проте, до постанови не додано жодних належних, достовірних та допустимих доказів, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. На підставі викладеного просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.09.2022 р. Серія БАБ №314341, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього - закрити, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на його користь судові витрати по справі, а саме витрати на судовий збір в розмірі 496,20 грн., витрати на професійну допомогу в розмірі 3 000,00 грн.. Справу розглянути у відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Луцишин В.М. в судове засідання не з`явився, подав суду відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає його необґрунтованим, таким, що не відповідає нормам діючого законодавства, виходячи з наступного. З матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 07.09.2022 року в ході патрулювання та виконання службових обов`язків, поліцейський СРПП ВП №1(м.Снятин ) Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Хапіцький С.В. виявив, що водій автомобіля маршрутного автобуса Мерседес» не здійснив заїзд на автостанцію в м. Снятин, перевозив пасажирів на автобусному маршруті протяжністю понад 500 км. одним водієм, ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом, в зв`язку з чим порушив вимоги абзацу 9 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121-2 КУпАП. На рахунок стягнення з відповідачів судових витрат, вважають, що вказана вимога не є співмірною з реальним обсягом наданої правової допомоги в суді першої інстанції, часом витраченим на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат. Тому, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, поліцейський з`ясував всі обставини в їх сукупності, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб передбачений Конституцією України, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами та правомірно виніс постанову про адміністративне правопорушення Серії БАБ №314341 від 07.09.2022 року. Просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

Представник відповідача Відділення поліції №1 Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлені належним чином.

Технічна фіксація не здійснюється відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

07.09.2022 року поліцейським СРПП ВП №1(м.Снятин ) Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Хапіцьким С.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 314341 відносно позивача. Згідно змісту зазначеної постанови ОСОБА_1 керуючи маршрутним автобусом не здійснив заїзд на автостанцію в м.Снятин, перевозив пасажирів на автобусному маршруті протяжністю понад 500 км одним водієм, також порушив правила зупинки під час здійснення посадки пасажирів, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 121-2 КУпАП. Зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Згідно ч.3 ст. 121-2 КУпАП перевезення пасажирів на автобусному маршруті протяжністю понад п`ятсот кілометрів одним водієм - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П. 11 ч. 1ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Ст.222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, в т.ч. визначені ч.3 ст. 121-2 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Ч. 2ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Суд критично оцінює наданий представником відповідача в обгрунтування заперечень на позов електронний доказ(DVD-R диск, який містить 4 відеофайли, з яких 2 відеофайли відеозаписів із боді камери поліцейського, який здійснював відеофіксацію виявленого порушення та процедуру розгляду та винесення оскаржуваної постанови, та дві їх копії підписані електронним ключом), які оглянуті судом під час розгляду справи. При цьому суд враховує, що в оскаржуваній постанові (п.7) зазначено, що до неї додаються «фототаблиця». В зв`язку із цим зазначена відеофіксація не є належним доказом оскільки посилання на неї відсутнє в оскаржуваній постанові. Крім цього в оскаржуваній постанові не міститься посилань на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що нівелює доказове значення наданих відповідачем відеозаписів. Доказів зазначених в оскаржуваній постанові «фототаблиці» - відповідачами суду не надано. В зв`язку із цим суд дійшов висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч.3 ст.121-2 КУпАП.

Також суд враховує, що оскаржувана постанова не містить відомостей щодо маршруту яким здійснював рух позивач, його протяжність, докази підтверджуючі його протяжність. Також оскаржувана в оскаржуваній постанові містяться вказівки на інші порушення, а саме «не здійснив заїзд на автостанцію в м.Снятин», «також порушив правила зупинки під час здійснення посадки пасажирів» без посилання на нормативні акти якими передбачена відповідальність за вказані правопорушення. В той же час із змісту оглянутого відеозапису видно, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало виявлення працівником поліції порушення правил зупинки.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В позовні заяві позивач просив суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області судові витрати по справі.

На підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: договір № про надання правничої(правової) допомоги від 12.09.2022(а.с.-7), ордер адвоката, виданий адвокатським об`єднанням «Сила права»(а.с.9), виписку за банківським рахунком(а.с.17), акт № 1 обсягу наданої правничої допомоги від 28.09.2022 р.(а.с.18).

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 28.09.2022 адвокатське об`єднання надало, а клієнт отримав правову допомогу у формі: 1. Попередня (досудова консультаці, вивчення документів, судової практики та аналіз законодавства, щодо предмету спору 1 год. 1000,00 грн., підготовка та подання позовної заяви 2 год. 2000,00 грн. Всього 3000,00 грн.

Частиною 5 ст. 134 КАС України вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником відповідача у відзиві заявлено на завищення витрат на правову допомогу(а.с.30-31) оскільки підготовка цієї справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної та технічної роботи.

Враховуючи обставини справи, а також те, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є не співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), при цьому суд враховує, що представник позивача не брав участі у розгляді цієї справи в суді.

Європейський суд з прав людини у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга № 31107/96, узагальнив свою минулу практику стосовно угод про виплату адвокату гонорару і сформулював основні положення стосовно таких угод.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи "Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)" (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Враховуючи, що предметом розгляду у справі було встановлення правомірності постанови серії БАБ № 314341 від 07.09.2022 р., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., а тому, повернення витрат на правову допомогу з врахуванням засад співмірності та справедливості, на думку суду підлягає задоволенню частково в розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121-2, 222, 245, 251, 258, 268 КУпАП, ст.ст. ст.ст. 2-14,17, 72-77,122, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.09.2022 р. Серія БАБ №314341 про притяггнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121-2 КУпАп, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи: 40108798, 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, 15) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ;місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн. та 1000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення виготовлено 04.11.2022 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В.