Справа № 380/19348/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення одноразової грошової допомоги, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 із вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України одноразову грошову допомогу при укладенні першого контракту, в сумі 11677,78 грн. (одинадцять тисяч шістсот сімдесят сім грн. сімдесят вісім коп.).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач отримав одноразову грошову допомогу, що виплачується військовослужбовцю після укладення з ним першого контракту, проте до закінчення строку служби за контрактом був звільнений з військової служби через службову невідповідність.

Ухвалою судді від 20.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 22.03.2022 в справі було зупинено провадження до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, або до закінчення воєнного стану.

Ухвалою суду від 04.10.2022 року в справі було поновлено провадження.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, свою позицію стосовно заявленого позову не висловив.

Частиною 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) №27 від 04.02.2021 року ОСОБА_1 , з яким відповідно до наказу від 04.02.2021 року №6 по особовому складу розірвано контракт про проходження військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, оголошено про направлення для проходження строкової військової служби.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) №218 від 04.10.2021 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів грошового забезпечення.

Згідно розрахунку грошового забезпечення при звільненні/переведенні ОСОБА_1 , за останнім рахується заборгованість по допомозі за підписання першого контракту в сумі 11677,78 грн.

Згідно рапорту ОСОБА_1 від 04.10.2021 року, відповідач відмовляється добровільно вносити кошти за допомогу підписанні першого контракту, який не дослужив та був переведений на строкову службу. З розрахунком ознайомлений та претензій немає.

У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем зазначених витрат у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ), здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Статтею 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права га обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 3 Закону №2232-ХІІ передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», Закон України «Про Збройні Сили України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ зазначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розроблено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.03.2018 №200 (далі - Інструкція №200).

Ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини).

Пунктом 1 Розділу ХХІ Інструкції №200 встановлено, що військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, передбаченого у додатку 1 до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153, та вступу до виконання обов`язків за посадою, на яку вони призначені, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року.

У позовній заяві позивач вказує, що відповідачу було нараховано та виплачено одноразова грошова допомога в розмірі восьми розмірів прожиткового мінімуму в сумі 16816,00 грн.

Згідно п.3 Розділу ХХІ Інструкції №200, одноразова грошова допомога підлягає стягненню з військовослужбовців, визначених у пункті 1 цього розділу, у сумі, обчисленій у повних календарних місяцях пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту, у разі дострокового припинення (розірвання) першого контракту та звільнення з військової служби (направлення для проходження строкової військової служби) у зв`язку із, зокрема, систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Крім того, відповідно до п.6 Розділу ХХХІ Інструкції №200, у разі звільнення військовослужбовців до закінчення календарного року, за який вони вже використали щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військової частини проводиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

Як встановлено судом з матеріалів адміністративного позову, при підписані контракту на 3 роки (36 місяців) відповідачу ОСОБА_1 було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при укладенні першого контракту у розмірі 8 прожиткових мінімумів у сумі 16816,00 грн.

Відповідача було звільнено від служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту 04.02.2021 року, а відтак відповідач не дослужив підписаний ним контракт в загальному 25 місяців служби, що, відповідно, у грошовому еквіваленті становить 11677,78 грн. (16816 грн./36 міс. = 467,11 грн.*25 міс. = 11677,78 грн.)

Суд також приймає до уваги й те, що згідно рапорту відповідача від 04.10.2021 року, останній не має претензій до розрахунку вказаної суми.

Таким чином, загальна сума, що підлягає відшкодуванню відповідачем на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України становить 11677,78 грн. На даний час вказана сума коштів відповідачем не відшкодована.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути одноразову грошову допомогу при укладенні першого контракту в сумі 11677,78 грн. на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу при укладенні першого контракту в сумі 11677 (одинадцять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 78 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.