Справа № 521/12098/22
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/171/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Роїк Д.Я.

при секретарі судового засідання Примакіній С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0934/50000/22 від 11 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 в особі представника Воронюка М.О. з позовом до Одеської митниці Державної митної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 11.08.2022 року у справі про порушення митних правил № 0934/50000/22, якою позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 478 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що прийнята постанова у справі про порушення митних правил є необґрунтованою, винесена з порушенням чинного законодавства, викладені у ній обставини порушення митних правил не відповідають дійсності та відповідач дійшов передчасного висновку про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, без повного дослідження обставин справи, об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 478 МК України.

Зазначив, що між ТОВ «Роял дьюті фрі» та турецькою компанією «Meyfar tuturin mamulleri turizm san ve tic.ltd.sti» 05.04.2020 року було укладено контракт №050420/1 на поставку товарів в Україну.

На виконання зазначеного контракту, до морського порту надійшов контейнер TRLU4851480 з товаром «тютюн для кальяну».

З метою митного оформлення вказаного товару між ТОВ «Роял дьюті фрі» та компанією «ЮККА» у вигляді ТОВ, як митним брокером укладено Договір.

Після прибуття товару до морського порту, його було прийнято представником компанії «ЮККА» у вигляді ТОВ, Могоряном О.В. та розпочато процедуру митного оформлення.

На території місця перебування компанії «ЮККА» є склад тимчасового зберігання та Митний склад. Після надходження товару, товар був поміщений у режим ІМ-74 на митний склад. Всі операції на митному складі відбувались виключно з дозволу митниці у присутності інспектора який при відкриття складу перевіряв опломбування та при закриття складу знову опломбовав вхідні двері.

Так, під час прийняття товару та його поміщення на митний склад, уповноваженою особою компанії «ЮККА» у вигляді ТОВ Магоряном О.В. було застосовано ідентифікаційний метод огляду товарів, а саме встановлення його відповідності за маркуванням, відомостям, зазначених в митній декларації.

При цьому, у зв`язку із відсутністю будь-яких ризиків, розкриття кожної упаковки товару не відбувалось, а було фактично відкрито 42 вантажних місця з 2881 наявних (відповідно до Акту огляду від 03.08.2020 року) з метою пересвідчитись у їх змісті, та відповідно змісті партії товару. Будь-яких питань у працівників митниці під час початку здійснення митних формальностей не виникало.

В подальшому, весь зазначений товар після його візуальної ідентифікації, було закрито, запечатано клейкою стрічкою, та поміщено до складу, з метою продовження проходження їх митного оформлення, а склад, в свою чергу закрито та опломбовано працівником митниці.

Таким чином, прийнятий компанією «ЮККА» товар було ідентифіковано, запечатано та поміщено на митний склад у тому вигляді та змісті, який надійшов у контейнері до морського порту.

За час перебування товару на митному складі будь-яких ситуацій з проникнення представників компанії «ЮККА», або сторонніх осіб на склад без дозволу та без нагляду уповноваженого працівника митниці не відбувалось. До того ж територія складу знаходиться під охороною.

В подальшому, в липні 2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження №0000017 від 05.02.2020 року, на ліцензійному складі, який належить компанії «ЮККА», та, де зберігався товар замовника було проведено обшук, за результатами якого встановлено, що частина товару не відповідає заявленій в товаросупровідних документах, а саме в деяких упаковках, замість «тютюну для кальяну» знаходиться пісок.

За наслідком виявлених недоліків (розбіжностей) між заявленим товаром, та фактичним змістом упаковок, уповноваженими особами Одеської митниці прийнято рішення про наявність підстав для складання протоколу про порушення митних правил у відношенні уповноваженої за зберігання товару особи, в даному випадку директора компанії «ЮККА», ОСОБА_1 за частиною 3 ст. 469 МК України, а саме з підстав видачі або втратою компанією «ЮККА» без дозволу митного органу товарів, митне оформлення яких не завершено.

Відтак, під час проведення органом досудового розслідування обшуку на складі компанії «ЮККА», де зберігався товар було встановлено що клейка стрічка коробок з товаром, які було заклеєно представником митниці під час постановлення товару на склад зберігання, пошкоджено не було, що свідчить про відсутність будь-яких дій з боку компанії «ЮККА» спрямованих на видачу товару, митне оформлення яких не закінчено, третім особам, без дозволу митного органу.

Крім того, під час проникнення працівників поліції на склад, також було встановлено що цілісність опломбування вхідних дверей не порушено (про що свідчить відсутність складених митницею актів), що також свідчить про повне дотримання компанією «ЮККА» вимог митного законодавства в частині дотримання правил зберігання товарів. Матеріали справи про порушення митних правил не містять та не можуть містити інформації про особу, якій начебто було видано товар без згоди митного органу, дати такої видачі, та доказів наявності будь-яких дій відповідальної особи компанії «ЮККА» на видачу товару, тобто доказів наявності дій та умислу в таких діях, що є обов`язковою складовою правопорушення за ч.3 ст. 469 МК України.

Невідповідність фактичного товару товаросупровідним документам в даному випадку свідчить лише про недобросовісність товаровідправника (продавця), але ніяк не про наявність факту видачі цього товару без дозволу митного органу, або його втрати.

Ухвалою від 23.08.2022 року позов залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 23.08.2022 року позивачем було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Разом з позовом до суду було надано заяву про забезпечення позову, яку Ухвалою від 23.08.2022 року було повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 30.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою судді від 23.08.2022 року зазначений адміністративний позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді від 30.08.2022 року відкрито провадження по справі.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якому просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на законність дій посадової особи митниці при винесенні постанови про порушення митних правил № 0934/50000/22 від 11.08.2022 року, та наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 478 Митного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що між ТОВ «Роял дьюті фрі» та турецькою компанією «Meyfar tuturin mamulleri turizm san ve tic.ltd.sti» 05.04.2020 року було укладено контракт №050420/1 на поставку товарів в Україну.

На виконання зазначеного контракту, до морського порту надійшов контейнер TRLU4851480 з товаром «тютюн для кальяну», та розпочато процедуру митного оформлення, яку так закінчено й не було.

Під час митного оформлення товару, його було поміщено у митний режим ІМ-74 на митний склад, розпорядником якого є компанія ЮККА у вигляді ТОВ.

В липні 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження №0000017 від 05.02.2020 року, на ліцензійному складі, який належить компанії «ЮККА», та де зберігався товар замовника було проведено обшук, за результатами якого встановлено, що частина товару не відповідає заявленій в товаросупровідних документах, а саме в деяких упаковках, замість «тютюну для кальяну» знаходиться пісок.

За наслідком виявлених недоліків (розбіжностей) між заявленим товаром, та фактичним змістом упаковок, уповноваженими особами Одеської митниці прийнято рішення про наявність підстав для складання протоколу про порушення митних правил у відношенні уповноваженої за зберігання товару особи, в даному випадку директора компанії «ЮККА», ОСОБА_1 за частиною 3 ст. 478 МК України, а саме з підстав видачі або втратою компанією «ЮККА» без дозволу митного органу товарів, митне оформлення яких не завершено.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 486 Митного кодексу України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно зі статтею 487, 488, 489 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

За приписами статті 7 КупАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною 1 статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на відповідні органи, і за які Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 332 МК України, режим зони митного контролю - це встановлені законодавством України з питань митної справи приписи, заборони та/або обмеження щодо перебування в зоні митного контролю товарів, транспортних засобів комерційного призначення та громадян, розташування в ній споруд та об`єктів, а також проведення у цій зоні господарських робіт.

Забезпечення схоронності товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, дотримання режиму зони митного контролю, забезпечення безпеки громадян, законності та правопорядку у зоні митного контролю покладаються на відповідні митниці (митні пости).

Згідно з п.14 ст.4 МК України, зона митного контролю - місце, визначене митними органами в пунктах пропуску через державний кордон України або в інших місцях митної території України, в межах якого митні органи здійснюють митні формальності.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.3., 4.1. Порядку створення зон митного контролю, затвердженого Наказом МінФінУ №583 від 22.05.2012 року, ЗМК створюються з метою забезпечення здійснення митними органами митних формальностей стосовно товарів та транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Тимчасові зони митного контролю створюються на час здійснення митного контролю. Тимчасові ЗМК можуть створюватись: на територіях і в приміщеннях підприємств, за умови дотримання ними вимог щодо забезпечення режиму зони митного контролю та здійснення митного контролю в повному обсязі.

Забезпечення дотримання режиму, законності та правопорядку у ЗМК здійснюється посадовими особами митного органу, у зоні діяльності якого вона створена.

Відповідно до ст. 201 МК України, товари з моменту пред`явлення їх митному органу до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

Відповідно до ст. 121 МК України, Митний склад - це митний режим, відповідно до якого іноземні або українські товари зберігаються під митним контролем із умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Аналізуючи норми митного законодавства, встановлення факту втрати товару або його видача зі складу саме з вини розпорядника митного складу є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 478 МК України.

При цьому, особа не може бути піддана відповідальності за умови відсутності чітко встановлених подій, за яких відбулось виявлення невідповідності товару супровідним документам.

Факт втрати товару або його видача без дозволу на те органу доходів і зборів повинен бути чітко встановлений, з урахуванням всіх обов`язкових складових правопорушення.

Поряд із цим, проникнення на склад зберігання, який належить компанії ЮККА у вигляді ТОВ, та який знаходиться в зоні митного контролю можливе виключно за безпосередньою участю представника митного органу з розпломбуванням складу, та пломбуванням (опечатуванням) в подальшому. В іншому випадку проникнення на митний склад за відсутності представника митниці вважалось би несанкціонованим.

Вказані позивачем обставини в цій частині митницею спростовано не було.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, будь-яких порушень цілісності опечатаних дверей, або несанкціонованого проникнення до митного складу митницею встановлено не було, про що свідчить відсутність будь-яких доказів в матеріалах справи про порушення митних правил на підтвердження цього факту.

При цьому, невідповідність товару по кількості або найменуванню товаросупровідним документам не створюють склад правопорушення передбаченого ч.3 ст. 478 МК України, та не можуть покладати будь-яку відповідальність на розпорядника митного складу, адже це є відповідальністю товаровідправника.

Відтак, для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 478 МК України, має бути встановлено, що мало місце несанкціоноване проникнення до митного складу, розпорядником якого є компанія ЮККА у вигляді ТОВ, а також зникнення товару, митні формальності з яким було повністю проведено.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КупАП).

Разом з тим, відповідачем в ході розгляду справи про порушення митних правил не встановлено та не відображено в оскаржуваній постанові фактичних обставин, за яких відбулося проникнення будь-якої невідомої особи до митного складу, без дозволу та безпосередньої участі уповноваженого представника митниці, а посилання щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними та викликають обґрунтований сумнів.

До того ж, відповідачем взагалі не встановлено, коли, за яких обставин відбулась видача або втрата товару без дозволу органу доходів та зборів, та чи відбулась така видача або втрата взагалі, а також не було зазначено, чи відповідав товар кількості й найменуванню товаросупровідним документам під час митного оформлення, та чи проводився повний огляд товару до його розміщення на митний склад компанії ЮККА у вигляді ТОВ.

Відсутність з`ясувань вказаних обставин не дає можливості дійти до обгрунтованого висновку про наявність складу правопорушення за ч.3 ст. 478 МК України, оскільки в матеріалах справи про порушення митних правил відсутні будь-які дані, які б дозволили встановити кількість та найменування товару до розміщення його на митний склад та порівняти їх з кількістю та найменуванням тих товарів які було виявлено під час проведення органом досудового розслідуванням повного огляду.

Зазначені обставини вказують про поверхневий підхід відповідача до процедури розгляду справи про порушення митних правил, а отже й до необгрунтованості оскаржуваної постанови через неповноту дослідження обставин справи.

Встановлення таких обставини має істотне значення для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності.

Матеріали справи про порушення митних правил не містять належних та допустимих доказів, що посадовою особою при винесенні оскаржуваної постанови було всебічно, повно та об`єктивно досліджено всі обставини справи в їх сукупності.

Відповідно до статті 466 Митного кодексу України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України. Додержання митними органами вимог закону в разі застосування адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами, передбаченими законодавством України.

Статтею 530 Митного кодексу України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно із статтею 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Суд погоджується з доводами позивача, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 478 Митного кодексу України.

Нормами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких доказів, з яких можливо було б встановити вину позивача, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Проте, відповідачем в даному випадку не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 478 Митного кодексу України.

Cудом враховується, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оскільки, наявність у діях позивача складу правопорушення не підтвердилося в ході розгляду справи, суд вважає необхідним задовольнити адміністративний позов до Одеської митниці Державної митноїслужби України та скасувати постанову про порушення митних правил.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Одеської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 103, 104, 105, 380, 478, 486, 487, 489, 494, 495, 525 527, 529 531 МК України, ст. ст. 2, 9, 77, 241-246, 257-262, 286, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил №0934/50000/22 від 11.08.2022 року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці від 11.08.2022 року в справі про порушення митних правил №0934/50000/22 якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 478 МК України.

Провадження у справі про порушення митних правил закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Державної митної служби України (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у дань його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.Я. Роїк