Справа № 140/6357/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/6357/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватне підприємство «Луцьксервіс», про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича (відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 07.09.2022 про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн у виконавчому провадженні №62661540.

Позовні вимоги обогрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Волинської області від 26.02.2020 позов ПП «Луцьксервіс» задоволено. Вирішено усунути ПП «Луцьксервіс» перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,2956 га по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для обслуговування гаражно-складських приміщень), кадастровий номер :01:001:1524 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 за власні кошти та/або власними силами (засобами) знести всі збудовані об`єкти нерухомого майна в межах вказаної земельної ділянки та паркан, влаштований по периметру земельної ділянки.

Постановою від 28.07.2020 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №62661540 з примусового виконання наказу №903/882/10-1 виданого 24.06.2020, за рішенням Господарського суду Волинської області від 26.02.2020.

07.09.2022 відповідачем винесена постанова про накладення штрафу на позивача в розмірі 1700 грн за невиконання рішення суду.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки рішення суду не виконане з поважних причин.

Зокрема, вказує, що з метою виконання рішення суду між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № 11/08/20 про виконання робіт від 11.08.2020, у відповідності до якого виконавець зобов`язується виконати роботи з демонтажу приміщень, на які відсутні правовстановлюючі документи, розташованих на земельній ділянці кадастровий номер: :01:001:1524 та паркану влаштованого по периметру земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Під час виконання робіт по договору від 11.08.2020 виконавець звернувся до замовника з листом в якому просив з метою виконання п. 2.1.2 договору та з метою дотримання вимог зазначених в п. 2.1.1, винести в натурі на місцевості межі земельної ділянки площею 0,2956 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:1524.

В ході організації виконання робіт щодо винесення в натурі на місцевості, підрядною організацією було встановлено, що земельної ділянки з зазначеним у рішенні господарського суду Волинської області площею 0,2956 га, яка розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер:0723155 Д 00:01:001:1524 не існує, а тому немає можливості провести відповідні землевпорядні роботи.

Про дану, обставину було повідомлено приватного виконавця. Також представник ПП «Луцьксервіс» повідомив боржника про те, що спірну земельну ділянку було розділено на три відокремлені земельні ділянки.

За вказаних обставин, позивач вважає, що приватним виконавцем безпідставно прийнято рішення про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в даній адміністративній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами Розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство «Луцьксервіс» (далі ПП «Луцьксервіс»), призначено у даній справі судове засідання на 07.11.2022 (а.с.38).

Відповідач у відзиві на позов від 09.11.2022 №11012 позовних вимог не визнав та зазначив, що 28.07.2020 ним, керуючись ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та запропоновано боржнику виконати рішення Господарського суду Волинської області протягом 10 робочих днів. Боржник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та початок примусового виконання рішення. Однак, у строк встановлений для самостійного виконання, рішення суду не було виконано. З метою стимулювання боржника до виконання рішення суду, виконавцем застосовано штрафні санкції, передбачені ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що при винесенні постанови про накладення на боржника штрафу від 07.09.2022 приватний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством.

З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити, а справу розглядати без його участі (а.с. 59).

Представник третьої особи ПП «Луцьксервіс» у письмових поясненнях від 04.11.2022 просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови є такими, що відповідають чинному законодавству України, а постанова про накладення штрафу є законною, вмотивованою та обґрунтованою, винесеною з метою належного виконання рішення Господарського суду Волинської області від 26.02.20 по справі №903/882/19 та захисту порушеного права та законного інтересу ПП «Луцьксервіс». Вказав, що земельна ділянка :01:001:1524 дійсно була розділена за рішенням власника 22.09.2020 на три ділянки: :01:001:2106; :01:001:2107; :01:001:2108 (витяги із ДЗК на підтвердження цього факту наявні в матеріалах справи). Згідно даних витягів очевидним є той факт, що три новоутворених земельних ділянки в сукупності становлять межі ділянки :01:001:1524 (розподіл ділянки відбувався в існуючих межах на майже рівні 3 ділянки по 10 сотих), тобто рішення суду виконати можливо, оскільки зовнішня конфігурація земельної ділянки :01:001:1524 абсолютно відповідає новоутвореним ділянкам (є похідними від першопочаткової).

З додатків до позовної заяви боржника вбачається, що договір №11/08/20 про виконання робіт, укладений 11.08.2020 між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (в особі ОСОБА_4 ). Повідомлення від ФОП ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 про необхідність винесення меж в натурі було надіслано 27.08.2020 за вих. № 164. Поділ земельних ділянок ПП «Луцьксервіс» відбувся 22.09.2020. Час для винесення меж на той час нерозділеної земельної ділянки був, однак боржник зволікав у виконанні рішення суду. Зауважив, що боржник не повідомляв стягувача про необхідність надати документи чи залучити спеціалістів для винесення меж в натурі. Жодних листів чи повідомлень з метою добровільного виконання рішення суду від боржника на адресу ПП «Луцьксервіс» не надходило. Паркан, та інші незаконні споруди так і розміщені на земельних ділянках, які були утворені внаслідок поділу земельної ділянки. Від приватного виконавця на адресу ПП «Луцьксервіс» також не надходило ніякої інформації щодо неможливості виконання рішення суду. 07.07.2022 ПП «Луцьксервіс» звернулось до приватного виконавця, на виконанні в якого перебуває наказ Господарського суду Волинської області № 903/882/19-1, з запитом про хід виконання, оскільки боржник тривалий час рішення не виконує рішення суду.

Враховуючи те, що боржником у розумні строки рішення суду не виконано, паркан та інші споруди присутні на земельних ділянках, які перебувають у власності ПП «Луцьксервіс», приватний виконавець Пирога С.С. законно виніс постанову про накладення штрафу на боржника.

З наведених підстав представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позову, а справу розглядати за його відсутності.

У судовому засіданні, що відбулося 07.11.2022 представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів та підстав зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи у судове засідання, призначене на 07.11.2022 не з`явився, однак подав письмове клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі. У судовому засіданні оголошена перерва до 10.11.2022.

У судове засідання, призначене на 10.11.2022 учасники справи не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Частиною дев`ятою статті 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки неприбуття у судове засідання представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду справи, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Волинської області від 26.02.2020 позов ПП «Луцьксервіс» задоволено. Вирішено усунути ПП «Луцьксервіс» перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,2956 га по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для обслуговування гаражно-складських приміщень), кадастровий номер :01:001:1524 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 за власні кошти та/або власними силами (засобами) знести всі збудовані об`єкти нерухомого майна в межах вказаної земельної ділянки та паркан, влаштований по периметру земельної ділянки.

На виконання зазначеного судового рішення Господарським судом Волинської області 24.06.2020 видано наказ №903/882/19-1 (а.с.73).

Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. 28.07.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62661504 щодо примусового виконання наказу №903/882/19-1, виданого Господарським судом Волинської області 24.06.2020. Також у постанові надано боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.8).

Між ОСОБА_1 (замовником) та ФОП ОСОБА_2 (виконавцем) було укладено договір № 11/08/20 про виконання робіт від 11.08.2020, у відповідності до якого виконавець зобов`язується виконати роботи з демонтажу приміщень, на які відсутні правовстановлюючі документи, розташованих на земельній ділянці кадастровий номер: :01:001:1524 та паркану влаштованого по периметру земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 . (а.с. 62)

ОСОБА_3 27.08.2020 за вих.№ 164 звернувся до ОСОБА_1 з листом в якому просив з метою виконання п. 2.1.2 договору та з метою дотримання вимог зазначених в п. 2.1.1, винести в натурі на місцевості межі земельної ділянки площею 0,2956 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:1524 (а.с.63 (зворот)).

З акта приватного виконавця від 15.09.2020 вбачається, що станом на 15.09.2020 рішення суду боржником самостійно не виконано. Об`єкти нерухомого майна, що збудовані на земельній ділянці площею 0,2956 га кадастровий номер :01:001:1524 не знесені (а.с.64).

Постановою відповідача від 07.09.2022 ВП 62661540 на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду у справі накладено штраф у розмірі 1700,00 грн (а.с.4).

Вважаючи вказану вище постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07.06.2005, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі ОСОБА_5 проти України від 15.10.2009, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справіv. Georgia від 28.11.2006, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться у статті 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 18, 326 ГПК України.

Разом з тим, рішення Господарського суду Волинської області від 26.02.2020, боржником ОСОБА_1 не виконано, зокрема не усунуто ПП «Луцьксервіс» перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,2956 га по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для обслуговування гаражно-складських приміщень), кадастровий номер :01:001:1524 шляхом знесення всіх збудованих об`єктів нерухомого майна в межах вказаної земельної ділянки та паркану, влаштованого по периметру земельної ділянки за власні кошти та/або власними силами (засобами).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини четвертої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадку встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником - юридичною особою рішення суду без поважних причин, він наділений повноваженнями щодо винесення постанови про накладення на такого боржника штрафу.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Стаття 75 Закону №1404-VIII передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу зазначених вище норм права можна дійти висновку про те, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. У свою чергу, встановлення таких обставин як: невиконання судового рішення; наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду - тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач (боржник) обгрунтовує невиконання рішення Господарського суду Волинської області тим, що земельну ділянку площею 0,2956 га, яка розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер:0723155 Д 00:01:001:1524 було розділено на три відокремлені земельні ділянки, а тому не було можливості провести відповідні землевпорядні роботи.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд зазначає, що позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин невиконання рішення Господарського суду Волинської області від 26.02.2020.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після звернення ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з проханням винести в натурі на місцевості межі земельної ділянки площею 0,2956 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:1524, боржником будь-яких дій на виконання рішення Господарського суду Волинської області не вчинялося. Зокрема, з пояснень ПП «Луцьксервіс» вбачається, що позивач (боржник) не повідомляв стягувача про необхідність надати документи чи залучити спеціалістів для винесення меж земельних ділянок в натурі. Жодних листів чи повідомлень з метою добровільного виконання рішення суду від боржника на адресу ПП «Луцьксервіс» не надходило. Паркан, та інші незаконні споруди так і розміщені на земельних ділянках, які були утворені внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1524

Суд зауважує, що відповідно до частин 1-3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У контексті вищевикладеного, суд зауважує, що боржник ОСОБА_1 не звертався до Господарського суду Волинської області з заявою про зміну способу або порядку виконання рішення суду і фактично після укладення договору від 11.08.2020 з ФОП ОСОБА_3 про виконання робіт жодних дій на виконання рішення суду протягом двох років не вчиняв і не повідомляв стягувача про неможливість виконати рішення суду.

Оцінюючи доводи позивача про неможливість виконання рішення Господарського суду Волинської області від 26.02.2020, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Разом з тим, станом на час винесення оскаржуваної постанови та на час розгляду даної справи наказ №903/882/19-1, виданий Господарським судом Волинської області 24.06.2020, не визнано у встановленому законом порядку таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а тому у боржника наявний обов`язок виконувати судове рішення, яке набрало законної сили.

У свою чергу, пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, державний виконавець має встановлений законом обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України "Про виконавче провадження".

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка :01:001:1524 розділена за рішенням власника ПП «Луцьксервіс» на три ділянки: :01:001:2106; :01:001:2107; :01:001:2108 (витяги із ДЗК на підтвердження цього факту наявні в матеріалах справи). Згідно даних витягів є очевидним, що три новоутворених земельних ділянки в сукупності становлять межі ділянки :01:001:1524 (розподіл ділянки відбувався в існуючих межах на майже рівні 3 ділянки по 10 сотих), тобто рішення суду виконати можливо, оскільки зовнішня конфігурація земельної ділянки :01:001:1524 відповідає новоутвореним ділянкам (є похідними від першопочаткової) (а.с. 6-20).

Отже, невиконання судового рішення з підстав про які повідомив позивач (боржник), не може вважатися невиконанням судового рішення з поважних причин.

Таким чином, приймаючи постанову про накладення штрафу від 07.09.2022 ВП 62661540 приватний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та обгрунтовано.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, надані на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд вважає, що відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваної постанови, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 243-246, 268-269, 287 КАС України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватне підприємство «Луцьксервіс», про визнання протиправною та скасування постанови від 07.09.2022 про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн у виконавчому провадженні №62661540, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його підписання.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу Пирога Сергій Степанович (43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Прогресу, 7, офіс 9, РНОКПП НОМЕР_2 )

Третя особа: Приватне підприємство «Луцьксервіс» (43020, Волинська область, м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3, ).

Повний текст рішення суду складений 10 листопада 2022 року

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук