Справа № 260/92/22
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 260/92/22 пров. № А/857/11999/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року, головуючий суддя Плеханова З.Б., ухвалене у м. Ужгород, повний текст якого складено 22.03.2022 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДЕН ФРУІТ» до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2022 року позивач ТзОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» звернулося в суд з позовом до Київської митниці Державної митної служби України, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA100330/2021/000177/2 від 18.11.2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100330/2021/010265.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що на підставі укладеного 06.10.2020 року контракту № 69 про поставку свіжих фруктів ТОВ "ГОЛДЕН ФРУІТ" подало митному органу митну декларацію № UA 100330/2021/338894, де митну вартість було визначено в сумі 12554,80 доларів США за весь товар, на підтвердження чого надали всі необхідні документи. Однак відповідач 18.11.2021 року виніс оскаржуване Рішення про коригування митної вартості та відмови в оформленні товару шляхом прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному пропуску. З метою недопущення псування товару позивач подав для митного оформлення митну декларацію та вимушено задекларував митну вартість за визначеною митницею шостим (резервним) методом і ціною.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості № UA100330/2021/000177/2 від 18.11.2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100330/2021/010265.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Київська митниця Державної митної служби України оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при здійсненні порівняння заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, було встановлено, що у максимально наближеному до митного оформлення оцінюваних товарів часі наявна інформація про митні оформлення товарів з подібними характеристиками за вищими рівнями митної вартості, а тому заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на "дійсній вартості" імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Крім того, декларантом не було подано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які би підтверджували числові значення складових митної вартості.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17 листопада 2021 року декларантом ТзОВ "ГОЛДЕН ФРУІТ" подано в електронному вигляді митну декларацію за №UA100330/2021/338894 для оформлення вантажу-свіжі фрукти врожаю 2021 року грейпфрути , лимони, мандарини, гранати на загальну суму 12 554,80 доларів США, де в графі 44 було вказані документи , які були подані, а саме: 0380 АКА 25 від 09.11.21 року (інвойс); 0705 ISB0810166 від 10.11.21 року (коносамент); 0730 764 від 15.11.21 року (автотранспортна накладна); 0851 ES/TR A4635161 від 09.11.21 року (фітосанітарний сертифікат); 0861 FF0047955 від 09.11.21 року (сертифікат про походження товару); 3007 UAIMO 369956від 11.11.21 (документ, що підтверджує вартість перевезення товару).

Додатково було додано контракт, відповідно до якого 06 жовтня 2020 року між постачальником в особі управителя Сулеймана Акана та ТзОВ"ГОЛДЕН ФРУІТ" укладено контракт № 69 на загальну суму 3 млн. дол., предметом якого є поставка та передача товару-свіжих фруктів, вироблених виробником покупцю, а покупець зобов`язується прийняти цей товар у відповідності до умов та положень контракту.

Ціна товарів вказана в інвойсах, які виставляються на кожну партію товарів.

Постачальник відправляє покупцю наступні документи: фітосанітарні сертифікати, сертифікати походження, накладну (CMR, коносамент), інвойси, інші необхідні документи (прайс листи інше-за необхідності).

Доставка товарів здійснюється за усними домовленостями сторін у відповідності з міжнародними вимогами міжнародних правил ІНКОТЕРМС-2010 та вказується в інвойсах.

Відповідно до Рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів UA100330/2021/000177/2 від 18/11.2021, загальні відомості заявлені декларантом - відправник : Мерсін, Турція; особа, відповідальна за фінансове врегулювання: ТзОВ "ГОЛДЕН ФРУІТ"; одержувач та декларант: ТзОВ "ГОЛДЕН ФРУІТ"; умови поставки: FOB UA MERCIN; фактурна вартість товару: 12 554,80 доларів США; сума у гривнях- 331 613 грн.

Додаткова інформація/подані документи: 1101 UA 100330/2021/338894 від 17.11.2021 року;

3007 UAІМ369956 від 11.11.2021 року; 4104 69 від 06.10.2020 року;

Коригування: - код товару: - гранати свіжі; вартість за одиницю-1.4; - грейпфрути свіжі, вартість за одиницю - 1,05; - лимони свіжі, вартість за одиницю - 1,0; - мандарини свіжі, вартість за одиницю - 1,05; - мандарини свіжі, вартість за одиницю - 1,05; торгова марка AKAN.

Зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документи не містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до п. 41 ст. 54 МКУ під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів був здійснений контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішенням встановлено: в п. 6.1. зовнішньоекономічного договору від 06.10.2020 року № 69 зазначено: "Стоимость товара оплачивается покупателем на условиях оговоренних сторонами, указивается в инвойсах.", проте в рахунку не зазначено умов та строків оплати. Згідно наданого інвойсу від 09.11.2021 року умовами поставки товару заявлено FOB UA MERCIN ( Турція). Згідно положень Інкотермс-2010 термін FOB (Free On Board Франко борт (...назва порту навантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження). Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення.

Відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч. 2 ст.53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до Наказу МФУ № 599 від 24.05.2012 року "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: - Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; -банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

До митного оформлення не надано договір на перевезення.

На підставі ч.ч.2.3 ст. 53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості товару необхідно надання додаткових документів протягом 10 календарних днів: 1)якщо рахунок сплачено -банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) транспортні-перевізні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; 3)документи , що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4)якщо здійснювалося страхування,- страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування-виписку з бухгалтерської документації 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення з перекладом згідно ст. 254 МКУ; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; 8) інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 9) декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Декларантом додатково надано: - договір на перевезення від 11.01.2017 року № 1812; - проформу інвойс; - копію 1 сторінки експортної декларації відправника, однак документ надано без перекладу відповідно до ст. 254 МКУ; - для підтвердження митної вартості надано банківський платіжний документ без дотримання вимог, визначених в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затв. постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22, яка передбачає проставляння на платіжних дорученнях дати, підпису та відбитку штампу банку. Від подання інших документів декларант відмовився.

Таким чином , причинами , через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, є: - неподання декларантом всіх запрошених документів; -відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості; - наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Разом з тим, митним органом проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних товарів за довідковою інформацією та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947).

За результатами проведеного порівняння встановлено, що у митного органу наявна інформація щодо рівня митної вартості ідентичних товарів за вищими рівнями митної вартості. Положеннями ч. 6 ст. 54 МКУ встановлено , що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, або неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті .

У звязку із зазначеним використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо.

Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст. 55 МКУ здійснено коригування митної вартості товарів: - метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операцій з ідентичними товарами, товарами, прийнятої митним органом з дотриманням умов, зазначених у статті 59 МКУ; - метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у звязку з відсутністю вартості операцій з ідентичними товарами , які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього та прийнятим митним органом з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу; -метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у звязку з відсутністю ціни , за якою ідентичні товари або подібні товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень ст.62 Кодексу; -метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (обчислена вартість) не застосований у звязку з відсутністю наданої виробником товарів. що оцінюються або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у ст. 63 МКУ.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, що найбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Джерело інформації:

- митні декларації від 03.11.2021 року ( із розрахунку 1,4 дол./кг)-товар1

- митні декларації від 03.11.2021 року ( із розрахунку 1,4 дол./кг)-товар2

- митні декларації від 10.11.2021 року ( із розрахунку 1,05 дол./кг)-товар3

- митні декларації від 26.10.2021 року ( із розрахунку 1 дол./кг)-товар4

-митні декларації від 26.10.2021 року ( із розрахунку 1 дол./кг)-товар5

-митні декларації від 26.10.2021 року ( із розрахунку 1,05 дол./кг)-товар6.

Відповідно до ч.5 статті 55 Кодексу проведено процедуру консультацій між органом ДМСУ та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації , яка наявна в митному органі.

Відповідно до "Картки відмови в прийнятті митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України" № 100330/2021/010265 декларанту ТзОВ "ГОЛДЕН ФРУІТ" відмовлено у прийнятті митної декларації за № UA100330/2021/338894 від 17.11.2021 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить чітких відомостей про наявність розбіжностей та недоліків у поданих декларантом документах, а також відомостей про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності, митний орган прийняв рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Статтею 54 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом).

Відповідно до пункту 1 частиною 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 4 статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках: - якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності; - не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; - не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Як вказано у пункті 2 ч.4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині 3 статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Натомість надані декларанту електронні повідомлення стосовно необхідності подання митному органу додаткових документів не містить відомостей щодо правових підстав для витребування таких документі, переліку відомостей, які відсутні у поданих документах, наявність яких є необхідною умовою для підтвердження числового значення складових митної вартості, визначеної позивачем.

За таким повідомленням декларантом було повідомлено відповідача про відсутність можливості надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, оскільки всі необхідні документи були додані до МД.

Такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України та сприяють тому, що декларант, будучи необізнаним стосовно фактичних причин, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, позбавляється можливості усунути такі розбіжності (недоліки, хиби) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товарів.

Підсумовуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що на час витребування від позивача додаткових документів, відповідачем не було визначено та не було повідомлено позивача в установленому порядку про наявність хоча однієї із підстав, перелічених у частині третій статті 53 МК України, які могли свідчити про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Стосовно ж правових підстав для винесення митним органом рішення про коригування митної вартості, то частина 1 ст. 55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунок митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, саме ці вище перелічені випадки і є правовою підставою, визначеною ст. 55 МК України, для винесення рішення про коригування митної вартості.

Натомість, митний орган під час прийняття рішень про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та про коригування митної вартості товарів, не зазначив які саме відомості (інформація) щодо складових митної вартості були відсутні в документах, наданих позивачем під час митного оформлення, чи які саме розбіжності, неточності містять подані до митного оформлення документи, та які конкретно документи можуть усунути сумніви митного органу. Також відповідачем не наведено обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею в оскаржуваних рішеннях, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Проте, як зазначено судом вище, відповідач не довів належними доказами обставин відносно наявності у відповідача хоча однієї із підстав, перелічених у частині третій статті 53 МК України, які могли свідчити про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, про яку в установленому порядку був би повідомлений позивач, що в подальшому могло б бути правовою підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого товару, який застосовано без достатніх на те підстав, та з порушенням порядку визначення митної вартості товару за резервним методом.

З огляду на вказані обставини колегія суддів дійшла висновку, що зміст оскаржених рішень не відповідає вимогам пунктів 2 та 4 ст. 55 МК України та є такими, що прийняті в порушення виключного переліку правових підстав, визначених ч. 6 ст. 54 МК України, за наявності яких відповідач вправі був приймати відповідне рішення.

Враховуючи вищенаведені норми закону та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, про те, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у справі №260/92/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 09.11.2022 року.