Справа № 308/15135/21
Суддя: Дегтяренко К. С.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Дегтяренко К.С.

з участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.

за участі пр-ка відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

15 листопада 2021 року позивач ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративною позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов мотивує тим, щозгідно постанови 1АВ № 03030716 від 18.10.2021 року на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Правопорушення полягало в тому, що позивач ОСОБА_2 18.10.2021 року о 16:57 год. автодороги М06 Київ-Чоп 685+309, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті на 33 км./год., швидкість вимірювалась вимірювачем швидкості «Каскад 104-1120», чим порушив п. 12.9 (б) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Однак, зазначає, що на сфотографованому автомобілі не їхав, правил дорожнього руху не порушував, а спірна постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Представник відповідача 09 грудня 2021 року подав відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, процедура та порядок складання адміністративних матеріалів були дотримані. Постанова обґрунтована та винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заву без задоволення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.11.2021 року у вказаній справі відкрито провадження із викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2021 року позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження для усунення недоліків.

03 грудня 2021 року ОСОБА_2 подав заяву про виконання ухвали від 24.11.2021 року.

В судовому засіданні 11 листопада 2022 року:

- представник відповідача - Котубей О.В. відносно задоволення позову заперечив, посилаючись на мотиви викладені у відзиві.

- позивач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, будь яких заяв на адресу суду не надходило.

При цьому суд звертає увагу, на наступне в судові засідання призначені на 19.01.2022 року, 09.02.2022 року, 03.03.2022 року, 04.04.2022, 11.05.2022 року, 06.06.2022 року, 04.07.2022 року, 19.07.2022 року, 30.08.2022 року, 19.09.2022 року, 11.10.2022 року, 31.10.2022 року, 11.11.2022 позивач не з`являвся, повідомлявся у встановленому порядку, зокрема і шляхом надіслання смс повідомлення, згідно номеру телефону який ним особисто вказано у позовній заяві.

Крім цього 19.01.2022 року, 08.02.2022 року, 11.05.2022 року, 03.07.2022 року, 18.07.2022 року, 30.08.2022 року, 05.09.2022 року позивачем подавались заяви про відкладення розгляду справи з різних підстав, зокрема хвороба, участь у інших судових засіданнях, однак до жодної із вказаних заяв не було долучено належних доказів на підтвердження обставин відкладення розгляду, не були такі представлені і вподальшому.

Крім цього в судовому засіданні 27.06.2022 року, позивач просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з тим, що ним не отримано відзив на позовну заяву, судове засідання з метою дотримання права позивача подати відповідь на відзив було відкладено, 28.06.2022 року, позивач подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, однак на ознайомлення не з`явився.

Частиною 1 статті 45 КАС України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, позивач, будучи ініціатором судового розгляду справи, в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи, дотримання процесуальних строків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин неявки в судові засідання позивача, якому було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду заяви, що призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті пред`явленого позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки;

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 205, 268 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивача, на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевогосамоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що інспектором ДПП Дубасовим П.Є. була винесена постанова серії 1АВ № 03030716 від 18.10.2021 року про те, що ОСОБА_2 18.10.2021 року о 16:57 год. автодороги М06 Київ-Чоп 685+309, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті на 33 км./год., швидкість вимірювалась вимірювачем швидкості «Каскад 104-1120», чим порушив п. 12.9 (б) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Дане правопорушення було зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом Каскад 104-1120.

Постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії 1АВ № 03030716 від 18.10.2021 року виніс поліцейський ДПП Дубасов П.Є. на підставі інформаційних файлів та наданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Інформація про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, є безоплатною та розміщена в мережі Інтернет.

Також, результати автоматичної фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості автомобілем «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджуються трьома фотознімками зображення транспортного засобу та відеозаписом правопорушення, які наявні в матеріалах справи. Такі обставини позивачем не оспорюються.

На фотознімках міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; географічні координати місця вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год; обмеження (перевищення) швидкості, км/год; напрямок руху автомобіля.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктом «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожнізнаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.1ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушенняправил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч.1 ст.122 КУпАП.

14.07.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнений зокрема статтями 14-2, 279-1 279-4.

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Таких відомостей про користувача транспортного засобу власником юридичної особи не здійснено.

У разі, якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбаченихстаттею 279-3 цього Кодексу.

Відповідно до ст.279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справУкраїни, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманнямЗакону України «Про захист персональних даних».

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 279-3 КУпАП передбачено наступне:

Відповідальна особа, зазначена у частині першійстатті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

- ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчиненняправопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

-особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першійстатті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:

абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першійстатті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;

абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першійстатті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

З аналізу наведених вище норм Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Така особа може бути звільнена від адміністративної відповідальності в двох випадках:

-якщо надасть документальні підтвердження того факту, що до моменту вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

-якщо особа, яка фактично керувала транспортним засобом і вчинила адміністративне правопорушення на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди напритягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Отже, однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державної транспортних засобів» від 14 листопада 2018 р. № 1197 визначено процедуру внесення Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридично лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, , які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-1Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовані в автоматичному режимі фотозйомки (відеозапису)

Позивач аргументує позов тим, що на момент винесення оскаржуваної постанови він за кермом не перебував. Дане твердження не заслуговує на увагу та розцінюється як спосіб ухилення від відповідальності, оскільки жодних доказів своїх слів позивач не надає.

Доказів щодо належного користувача чи керування транспортним засобом ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_1 18.10.2021 о 16 год. 57 хв. іншою особою позивачем не надано.

Відтак, позивач не надав суду доказів дотримання умов звільнення його від адміністративної відповідальності, як власника вказаного автомобіля, які передбачені вищенаведеними положеннями статті 279-3 КУпАП, і не посилається на факт вчинення дій, які згідно цієї статті необхідно вчинити для звільнення його від відповідальності.

Не вчинення таких обов`язкових дій не дає правових підстав для її скасування.

Стосовно дотримання відповідачем визначеної законодавством процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.01.2020 року №13 (надалі Інструкція №13), уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне:

1)наявність фактичних даних у вчинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі;

2)відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою;

3)наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб;

4)відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи;

5)наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу;

6)наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України;

7)наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час опрацювання інформаційних файлів, метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками правопорушення та інших відомостей, отриманих за допомогою Системи з відповідних реєстрів, баз (банків) даних, необхідних для винесення адміністративної постанови, уповноважений поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 3 Інструкції № 13 зазначається, що при опрацюванні уповноваженим поліцейським матеріалів автоматичної фіксації та встановлення факту учинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, цим уповноваженим поліцейським виноситься сформована Системою в автоматизованому режимі адміністративна постанова без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі наявності доказів учинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах автоматичної фіксації даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу абойого номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з накладенням цифрового підпису.

Форму постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, наведено в додатку 1 до цієї Інструкції.

Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 КУпАП, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова друкується з використанням засобів Системи та протягом трьох днів із дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Аналіз наведених нормативних положень та матеріалів справи підтверджує те, що поліцейський діяв в межах та в порядку встановленому діючим законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведене, в судовому засіданні було встановлено, що дії відповідача під час винесення постанови серія 1АВ № 03030716 від 18.10.2021 у справі про притягнення доадміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 122 КУпАП були обґрунтованими, законними та правомірними.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що обставини викладені в позовній заяві є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку із задоволенням позову та не сплаті судового збору позивачем при зверненні до суду, суд, з метою дотримання права позивача на судовий захист, вважає за можливим компенсувати такий зарахунок держави.

Керуючись ст. 2,77,205,241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ухвалив :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Ернста,3.

Суддя Катерина ДЕГТЯРЕНКО