Справа № 320/1325/22
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1325/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року (розглянута в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімпром» до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрхімпром» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду звернулось з позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних: № 187 від 12.04.2021; № 188 від 12.04.2021; № 133 від 07.04.2021, № 144 від 08.04.2021; №145 від 08.04.2021; №146 від 08.04.2021; № 119 від 06.04.2021; № 120 від 08.04.2021; №159 від 08.04.2021; № 20 від 01.04.2021; № 83 від 02.04.2021; № 84 від 05.04.2021; №112 від 06.04.2021; № 114 від 07.04.2021; № 136 від 07.04.2021; №151 від 08.04.2021; № 148 від 08.04.2021; № 113 від 08.04.2021; № 154 від 08.04.2021; №161 від 08.04.2021; №160 від 08.04.2021; №156 від 08.04.2021; №155 від 08.04.2021 р.; № 137 від 09.04.2021; № 169 від 09.04.2021; №170 від 09.04.2021 р.; № 138 від 12.04.2021; № 184 від 12.04.2021; № 132 від 07.04.2021; №53 від 01.04.2021; № 168 від 09.04.2021.; № 181 від 12.04.2021; № 182 від 12.04.2021; №183 від 12.04.2021; № 185 від 12.04.2021; №164 від 09.04.2021; №97 від 02.04.2021; № 96 від 08.04.2021; №109 від 05.042.021; №115 від 06.04.2021; № 116 від 06.04.2021; № 28 від 01.04.2021; № 90 від 02.04.2021; № 91 від 09.04.2021 р.; № 126 від 07.04.2021; №104 від 05.04.2021; №86 від 02.04.2021; № 87 від 02.04.2021; № 142 від 08.04.2021; № 143 від 08.04.2021; № 34 від 08.04.2021; № 158 від 08.04.2021; №108 від 05.04.2021; № 24 від 01.04.2021; № 129 від 07.04.2021; № 130 від 09.04.2021; № 48 від 01.04.2021; № 106 від 05.04.2021; № 72 від 02.04.2021; № 117 від 06.04.2021; № 118 від 12.04.2021; № 147 від 08.04.2021; № 85 від 02.04.2021; № 141 від 07.04.2021; № 89 від 02.04.2021; № 71 від 02.04.2021; № 121 від 06.04.2021; № 176 від 12.04.2021; № 177 від 12.04.2021; № 69 від 01.04.2021 р.: № 165 від 09.04.2021, №99 від 05.04.2021; № 190 від 12.04.2021; № 73 від 07.04.2021; № 74 від 07.04.2021; № 125 від 07.04.2021; № 94 від 02.04.2021; № 95 від 12.04.2021; № 111 від 06.04.2021; № 167 від 12.04.2021; № 140 від 07.04.2021; № 186 від 12.04.2021; № 42 від 01.04.2021; № 44 від 02.04.2021; № 43 від 06.04.2021; № 224 від 07.04.2021; № 225 від 08.04.2021; №м 226 від 09.04.2021; № 131 від 07.04.2021; № 178 від 12.04.2021; № 92 від 02.04.2021; № 192 від 12.04.2021 направлених уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімпром»;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімпром»: № 187 від 12.04.2021; № 188 від 12.04.2021; № 133 від 07.04.2021, № 144 від 08.04.2021; №145 від 08.04.2021; №146 від 08.04.2021; № 119 від 06.04.2021; № 120 від 08.04.2021; №159 від 08.04.2021; № 20 від 01.04.2021; № 83 від 02.04.2021; № 84 від 05.04.2021; №112 від 06.04.2021; № 114 від 07.04.2021; № 136 від 07.04.2021; №151 від 08.04.2021; № 148 від 08.04.2021; № 113 від 08.04.2021; № 154 від 08.04.2021; №161 від 08.04.2021; №160 від 08.04.2021; №156 від 08.04.2021; №155 від 08.04.2021 р.; № 137 від 09.04.2021; № 169 від 09.04.2021; №170 від 09.04.2021 р.; № 138 від 12.04.2021; № 184 від 12.04.2021; № 132 від 07.04.2021; №53 від 01.04.2021; № 168 від 09.04.2021.; № 181 від 12.04.2021; № 182 від 12.04.2021; №183 від 12.04.2021; № 185 від 12.04.2021; №164 від 09.04.2021; №97 від 02.04.2021; № 96 від 08.04.2021; №109 від 05.042.021; №115 від 06.04.2021; № 116 від 06.04.2021; № 28 від 01.04.2021; № 90 від 02.04.2021; № 91 від 09.04.2021 р.; № 126 від 07.04.2021; №104 від 05.04.2021; №86 від 02.04.2021; № 87 від 02.04.2021; № 142 від 08.04.2021; № 143 від 08.04.2021; № 34 від 08.04.2021; № 158 від 08.04.2021; №108 від 05.04.2021; № 24 від 01.04.2021; № 129 від 07.04.2021; № 130 від 09.04.2021; №48 від 01.04.2021; № 106 від 05.04.2021; № 72 від 02.04.2021; № 117 від 06.04.2021; № 118 від 12.04.2021; № 147 від 08.04.2021 ; № 85 від 02.04.2021; № 141 від 07.04.2021; № 89 від 02.04.2021; № 71 від 02.04.2021; № 121 від 06.04.2021; № 176 від 12.04.2021; № 177 від 12.04.2021; № 69 від 01.04.2021 р.: № 165 від 09.04.2021, №99 від 05.04.2021; № 190 від 12.04.2021; № 73 від 07.04.2021; № 74 від 07.04.2021; № 125 від 07.04.2021; № 94 від 02.04.2021; № 95 від 12.04.2021; № 111 від 06.04.2021; № 167 від 12.04.2021; № 140 від 07.04.2021; № 186 від 12.04.2021; № 42 від 01.04.2021; № 44 від 02.04.2021; № 43 від 06.04.2021; № 224 від 07.04.2021; № 225 від 08.04.2021; №м 226 від 09.04.2021; № 131 від 07.04.2021; № 178 від 12.04.2021; № 92 від 02.04.2021; № 192 від 12.04.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання - 30 квітня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом протиправно відмовлено у реєстрації поданих податкових накладних, оскільки останні надіслані до податкового органу на реєстрацію до набуття права підпису директором. Зокрема, на думку позивача податковий орган протиправно ототожнює поняття створення електронного документа та надіслання такого документа для реєстрації. Стверджує, що податкові накладні були скріплені електронним підписом директора ТОВ «Укрхімпром» ОСОБА_1 . Натомість, відповідач відповідними квитанціями відмовив позивачу у прийнятті усіх зазначених вище податкових накладних для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних з наступним формулюванням: «Документ не може бути прийнятий, порушено вимоги статті 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» кваліфікований електронний підпис особи НОМЕР_1 ОСОБА_2 , яким засвідчено електронний документ, не є чинним на дату складання податкової накладної». На переконання позивача, оскаржувані дії відповідача є протиправними, оскільки на час подання податкових накладних на реєстрацію до Єдиного державного реєстру податкових накладних (30.04.2021) посаду директора ТОВ « Укрхімпром» займала ОСОБА_1 , її електронний цифровий підпис відповідно до квитанцій податкового органу був дійсним та зареєстрованим у встановленому законом порядку. Жодної заборони на вчинення відповідних дій, як стверджує позивач, у податковому законодавстві не міститься. З огляду на викладені вище обставини, позивач просить суд позов задовольнити.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 159 від 08.04.2021.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ «Укрхімпром» № 159 від 08.04.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 30 квітня 2021 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрхімпром» (ідентифікаційний код 31414251) зареєстроване в якості юридичної особи 09.08.200, дата запису 03.02.2005 та розташоване за адресою: 09000, Київська область, Сквирський район, м. Сквира, вул. Самгородоцька, буд.7, що підтверджується відомостями витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей коду КВЕД видами економічної діяльності ТОВ «Укрхімпром» є: 46.90 неспеціалізована оптова торгівля (основний); 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.75 оптова торгівля хімічними продуктами; 47.76 роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах; 49.20 вантажний залізничний транспорт; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.10 складське господарство; 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.23 допоміжне обслуговування авіаційного транспорту; 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування; 73.20 дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 74.90 інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 77.31 надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковування; 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками взаємовідносин ТОВ «Укрхімпром» із Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «НИВА» за договором поставки № 07ПДТО/21 від 22.02.2021 р., доповненням до якого погоджена вартість товару та передбачена передплата, після отримання коштів від покупця, ТОВ «Укрхімпром» було складено податкову накладну за №159 від 08.04.2021 на суму 41713,20 грн. у т. ч. ПДВ (20%) 6952,20 грн., яка була скріплена КЕП Директора ОСОБА_1 та надіслана 30.04.2021 р. до податкового органу для ЇЇ реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, відповідно до квитанції № 1 про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних документ не прийнято, виявленні порушення: порушено вимоги статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» - кваліфікований електронний підпис особи НОМЕР_1 ОСОБА_1, яким засвідчені електронні документи, не є чинним на дату складання податкової накладної.

Зареєстровані підписи особи:

- директор з 13.04.2021 по 30.04.2021

- директор з 15.04.2021 по 30.06.2022.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у прийнятті до реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами п. 61.1 та п. 61.2 статті 61 Податкового кодексу України (далі також - ПК України), податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 62 ПУ України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі також - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з п. 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктами 13-15 Порядку № 1246 передбачено, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Як було зазначено вище, за наслідком перевірки податкової накладної від 08 квітня 2021 року № 159 сформовано Квитанцію від 30.04.2021, в якій зазначено: документ не прийнято, виявленні порушення - порушено вимоги статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» - кваліфікований електронний підпис особи НОМЕР_1 ОСОБА_2 , яким засвідчений електронний документ, не є чинним на дату складання податкової накладної.

Так, за правилами статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги».

Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

З наведених в статті 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначень вбачається, що суб`єктами електронного документообігу є автор, підписувач, адресат та посередник, які набувають передбачених законом або договором прав і обов`язків у процесі електронного документообігу.

Наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 року №557 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 01 червня 2020 року № 261) затверджено Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, який визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби- України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису (далі також - Порядок).

Пунктами 1-7 розділу ІІ наведеного Порядку передбачено, суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. В інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних системах, які забезпечують обмін електронними документами, що містять державні інформаційні ресурси або інформацію з обмеженим доступом, повинен забезпечуватися рівень захисту цієї інформації, який відповідно до законодавства має відповідати ступеню обмеження доступу до неї.

Автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів та з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису чи печатки, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є самозайнятими особами).

Створення електронного документа завершується накладанням на нього кваліфікованого електронного підпису підписувача (підписувачів) та печатки (за наявності).

Автор має право отримати кваліфіковану електронну довірчу послугу у будь-якого кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг.

Після накладання кваліфікованого електронного підпису автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) з використанням телекомунікаційних мереж до адресата протягом операційного дня.

Електронні форми документів у форматі за стандартом на основі специфікації eXtensibleMarkupLanguage (XML) оприлюднюються на офіційному вебпорталі ДПС.

У разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня.

Автоматизована перевірка електронного документа включає:

перевірку правового статусу кваліфікованого електронного підпису чи печатки відповідно до частини другої статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги";

перевірку обов`язковості та послідовності накладання на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки підписувачів у встановленому порядку;

перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту);

перевірку наявності обов`язкових реквізитів;

перевірку права підпису електронного документа підписувачем.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Порядку, перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

23 квітня 2021 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 378 від 21 квітня 2021 року «Про внесення змін до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних».

Цією Постановою було викладено в новій редакції порядок накладання підпису на податкові накладні:

« 10. До Реєстру приймаються податкова накладна та/або розрахунок коригування, складені в електронній формі з накладенням:

кваліфікованого електронного підпису головного бухгалтера (бухгалтера) або кваліфікованого електронного підпису керівника (у разі відсутності у постачальника (продавця) посади бухгалтера) та кваліфікованої електронної печатки (у разі наявності) постачальника (продавця), що є юридичною особою;

кваліфікованого електронного підпису постачальника (продавця), що є фізичною особою - підприємцем.

При цьому розрахунок коригування, що підлягає реєстрації отримувачем (покупцем), приймається до Реєстру, якщо він складений з накладенням постачальником (продавцем) та отримувачем (покупцем) кваліфікованого електронного підпису відповідно до абзаців першого - третього цього пункту.

Для делегування права підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування іншій посадовій особі платник податку повідомляє про таку особу, в тому числі дані кваліфікованого сертифіката відкритого ключа зазначеної особи, орган ДПС за основним місцем обліку (за неосновним місцем обліку - для платників податку, які змінили місцезнаходження та для яких сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду) відповідно до Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку».

З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2021 ТОВ «Укрхімпром» звернулось до Державної податкової служби України з листом за вих. № 51 в якому містилось проханням врегулювати ситуацію та зареєструвати податкові накладні в реєстрації яких було відмовлено.

15 листопада 2021 року ТОВ «Укрхімпром» було отримано від Державної податкової служби України листа за вих. № 256/6/99-00-12-02-05-06 від 12 листопада 2021 року про відмову в реєстрації податкових накладних та вказано про те, що податкові накладні надіслані на реєстрацію ТОВ «Укрхімпром» складені з 01.04.2021 р. по 12.04.2021 р., до набуття права підпису електронних документів ОСОБА_3 , а тому реєстрація неможлива.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ДПС України вільно інтерпретовані умови перевірки при реєстрації податкових накладних, що врегульовані нормами п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29 грудня 2010 року для Автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронних документів» та стосуються відповідності електронного підпису. А саме, що податкова накладна приймається на реєстрацію виключно у випадку, коли підписана Кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи, що є чинним як на дату виникнення податкового зобов`язання по ПДВ (податкової накладної) так і на дату реєстрації. Водночас такий висновок не відповідає діючим нормам Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних та ПК України.

Як вбчачається з матеріалів справи, з 11 квітня 2021 року на підставі рішення одноособового учасника ТОВ «Укрхімпром» № 07-04-2021 від 07 квітня 2021 року на посаду Директора ТОВ «Укрхімпром» була призначена ОСОБА_1 . Враховуючи вищевказані обставини, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.04.2021 були внесені відомості про зміну директора ТОВ «Укрхімпром», що підтверджується даними відповідного Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який наявний у матеріалах справи і дана обставина не спростована відповідачем.

У квітні 2021 року, за результатами фінансово-господарської діяльності, у позивача виникли податкові зобов`язання по ПДВ та на вимогу законодавства, було складено податкову накладну від 08 квітня 2021 року №159.

У той же час, відповідно до діючого порядку їх направлено через Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних новим директором ОСОБА_1 30 квітня 2021 року.

Тобто, у позивача, як платника податків, момент виникнення обов`язку скласти податкову накладну та її зареєструвати не збігається в часі. Перший виникає за датою настання першої події у відповідності до статті 187 ПК України, а другий - протягом часу, зазначеного в абз. 14 - 18 п. 201.10. статті 201 ПК України.

Враховуючи, що між цими моментами у підприємства змінився директор, та відповідно було змінено і кваліфікований електронний підпис директора, останнім було подано податкові накладні для реєстрації в межах граничних строків та межах чинності підпису нового директора.

На дату реєстрації податкових накладних, директором ТОВ «Укрхімпром» була ОСОБА_1 , яка мала повноваження, щодо реєстрації документів та електронний підпис якої був чинним, що підтверджується інформацією наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, податковим органом не було доведено суду належними та допустимими доказами, що станом на час реєстрації податкових накладних підпис директора позивача ОСОБА_1 був нечинним.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача, що надіслані ТОВ «Укрхімпром» 30 квітня 2021 року податкові накладні, які датовані з 01 квітня 2021 року по 12 квітня 2021 року, не можуть бути підписані електронним цифровим підписом ОСОБА_1, є необґрунтованими, з огляду на те, що до Єдиного реєстру податкових накладних спірні податкові накладні надіслані 30 квітня 2021 року, тобто в період, коли ОСОБА_1 вже займала посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімпром» та мала відповідні повноваження.

Водночас, у свою чергу, з огляду на те, що податкові накладні за період з 01 квітня 2021 року по 12 квітня 2021 року повинні були бути відправлені на реєстрацію в ЄРПН до 30 квітня 2021 року, як про те зазначено в приписах податкового законодавства та зміною керівництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімпром» у цей період, спірні податкові накладні на реєстрацію були відправлені повноважним керівником на той момент, ОСОБА_1 із використанням свого електронного цифрового підпису.

Відповідно до отриманих квитанцій, вбачається, що перевірку на чинність кваліфікованого електронного підпису особи ОСОБА_1 на момент реєстрації податкових накладних здійснено не було.

У зв`язку з чим, відповідачем неправомірно видано квитанції про не прийняття податкових накладних, адже жодних належних причин що заважали ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не було виявлено.

Зазначене свідчить, що контролюючим органом був здійснений формальний підхід до перевірки інформації в поданій для реєстрації податковій накладній, що порушує право позивача і перешкоджає виконанню його обов`язку, встановленого пункту 201.1 статті 201 ПК України. Крім того, діючий порядок не передбачає такої підстави для відхилення реєстрації податкової накладної як зміна посадової особи, що склала податкову накладну та посадової особи, що подала її для реєстрації. У даному випадку реєстрація податкових накладних здійснена директором підприємства, що мав відповідні повноваження.

На підставі викладеного, жодних порушень вимог законодавства зі сторони позивача допущено не було, так як ТОВ «Укрхімпром» діяло в межах своїх повноважень, а контролюючим органом прийнято необґрунтоване рішення про не прийняття податкової накладної.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень на відповідність вимогам ч. 2 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі також - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані дії контролюючого органу, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинні ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само, недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Відповідно до змісту статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З системного аналізу вказаних норм КАС України можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду, у випадку визнання дій протиправними, зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За вказаних обставин, в контексті наведених норм, суд вважає, що для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної від 08.04.2021 року № 159 виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення у даному випадку не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так, Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Водночас, варто зазначити про наслідки відсутності реєстрації у ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування, або реєстрації їх із порушенням встановленого ПК України строку.

Так, у разі порушення строку реєстрації, застосовуються штрафні санкції, передбачені статтею 1201 ПК України, а згідно з п. 201.10 статті 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. Також, у разі порушення продавцем/покупцем граничних строків реєстрації в ЄРПН податкової накладної та/або розрахунку коригування, покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний період заяву із скаргою на такого продавця/покупця.

Згідно з п. 20 Порядку № 1246, внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

З огляду на викладене, а також з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом зобов`язання ДПС України зареєструвати вищевказану податкову накладну в ЄРПН датою їх подання.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль