Справа № 320/1277/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 листопада 2022 року

м. Київ

справа №320/1277/21

адміністративне провадження № К/990/29931/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів -Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі №320/1277/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя Головне Управління Державної казначейської служби України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування позивачу суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року в частині обмеження, встановленого положеннями статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", які були визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України №10-р/2020, і щодо невиплати позивачу вказаної суми суддівської винагороди при звільненні та стягнення з відповідача на користь позивача недоотриману частину суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року, обчислену відповідно до статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в сумі: 225361,70грн. (з урахуванням податку на дохід і військового збору).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2021 року, позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (01601, м. Київ, вул. Жилянська, 58-Б, ) щодо ненарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року в частині обмеження, встановленого положеннями статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", які були визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України №10-р/2020, і щодо невиплати вказаної суми суддівської винагороди при звільненні;

- стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (01601, м. Київ, вул. Жилянська, 58-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) недоотриману частину суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року, обчислену відповідно до статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в сумі: 225 361,70 грн. (з урахуванням податку на дохід і військового збору).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2021 року в частині визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо ненарахування ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року в частині обмеження, встановленого положеннями статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", які були визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України №10-р/2020, і щодо невиплати позивачу вказаної суми суддівської винагороди при звільненні скасовано та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2021 року залишено без змін.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 27 жовтня 2022 року за допомогою засобів поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі №320/1277/21 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати суддівської винагороди, зобов`язання провести перерахунок суддівської винагороди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2021 року вирішено здійснювати розгляд справи №320/1277/21 за правилами спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний відповідачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_2 , розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.

У тексті касаційної скарги відсутні посилання заявника на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України із належним обґрунтуванням випадку, який допускає можливість касаційного перегляду справи, яка була розглянута у порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, зазначення заявником у касаційній скарзі про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування норм права (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України) не є достатнім для вирішення питання про відкриття касаційного провадження у цій категорії справ.

Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі №320/1277/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя Головне Управління Державної казначейської служби України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

..........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду