Справа № 620/16844/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "05" травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладену у листі від 08.10.2021, щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Відкритому акціонерному товаристві "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин" на посаді помічника бурильника 5 розряду в цеху капітального ремонту свердловин з 01.01.2008 по 11.06.2008;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи у Відкритому акціонерному товаристві "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин" на посаді помічника бурильника 5 розряду в цеху капітального ремонту свердловин з 01.01.2008 по 11.06.2008;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 26.05.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

зобов`язати повторно розглянути заяву від 26 травня 2021 року про призначення пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, з огляду на те, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.2008 по 11.06.2008, оскільки за вказаний період не були нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду. Позивач стверджує, що його страховий стаж становить 27 років 1 день, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від "05" травня 2022 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області викладену у листі від 08.10.2021 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Відкритому акціонерному товаристві "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин" на посаді помічника бурильника 5 розряду в цеху капітального ремонту свердловин з 01.01.2008 по 11.06.2008.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи у Відкритому акціонерному товаристві "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин" на посаді помічника бурильника 5 розряду в цеху капітального ремонту свердловин з 01.01.2008 по 11.06.2008.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2021 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення в частині зобов`язання відповідача зарахувати стаж та повторно розглянути заяву позивача про призначення пільгової пенсії, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо не підтвердження відрахування із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати, як підстави для не зарахування вказаних періодів до стажу роботи позивача, оскільки страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, то суд першої інстанції дійшов висновку, що такою функцією наділений пенсійний орган, на якого покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії. У зв`язку з чим, суд першої інстанції зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що у зв`язку з відсутністю доказів про зарахування від позивача мінімальних страхових внесків, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.01.2008 по11.06.2008. Крім того, суд не врахував, що за даними трудової книжки до страхового стажу можуть бути зараховані періоди роботи лише до впровадження системи персоніфікованого обліку, тобто до 01.07.2000.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду яких відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 52 від 02.06.2021 (а.с.82).

Згідно з вказаним рішенням до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 22.08.1992 по 26.09.1996, оскільки враховуючи матеріали проведеної атестації робочих місць за умовами праці, атестація робочих місць проведена вперше згідно наказу № 172 від 26.09.2001.

Про прийняте рішення відповідача повідомлено позивача листом від 03.06.2021 № 2500-0209-8/29319 (а.с.79).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі №620/7788/21, яке набрала законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи ОСОБА_1 в Прилуцькій нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння виробничого геологічного об`єднання «Чернігівнафтогазгеологія» на посадах помічника бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловини на нафту і газ та бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловини на нафту і газ з 22.08.1992 по 26.09.1996. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2021 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Листом від 08.10.2021 №2500-0304-8/51494 повідомлено позивача, що на виконання рішення суду йому зараховано до пільгового стажу період роботи з 22.08.1992 по 26.09.1996 та повторно розглянуто заяву про призначення пенсії. Пільговий стаж по Списку № 2 складає 7 років 6 місяців 2 дні. До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2008 по 11.06.2008, оскільки згідно з довідкою від 10.01.2019 №468 за вказаний період не були нараховані та не сплачені страхові внески до Пенсійного фонду. Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж позивача складає 27 років 1 день. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачу відмовлено в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.24).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, з метою захисту свого порушеного права на пенсійне забезпечення, позивач звернувся із даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення необхідного віку та страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків.

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року; починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною 4 статті 24 Закон № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, шо враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто відповідно до статей 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1978 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

До набрання чинності Закону №1058-IV діяв Закон №1788-ХІІ, статтею 56 якого встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру н тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж - є трудова книжка. У випадку, якщо трудова книжка не містить всієї необхідної інформації надаються уточнюючі довідки, які видаються за місцем роботи, служби, навчання, архівними установами про що вказано в пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 від 12.08.1993.

Згідно з п.4 постанови КМУ від 27.04.93 № 301 "Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, обов`язок належного оформлення трудової книжки покладається на роботодавця.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеної між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації... Статтею 6 цієї Угоди передбачено, що трудовий стаж, у т. ч. стаж, який обчислюється в пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох сторін, взаємно визначається сторонами. Згідно зі ст. 12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993).

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи письмових трудових договорів, застосовується тільки в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про роботу особи на підприємстві внаслідок неможливості одержання від підприємства довідки чи відповідних документів про стаж роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що у позивача є в наявності трудова книжка, яку він надавав відповідачу для призначення пенсії за віком, яка містить записи про роботу позивача в Відкритому акціонерному товаристві "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин" на посаді помічника бурильника 5 розряду в цеху капітального ремонту свердловин з 05.12.2004 по 11.06.2008, які завірені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містять ні виправлень, ні інших помарок, які б давали підстави сумніватись у його правдивості (а.с. 16-18).

Крім того, до матеріалів справи долучена довідка від 10.01.2019 №468 про заробітну плату у Відкритому акціонерному товаристві "Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин" (а.с.24 зворот).

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач безпідставно не зарахував спірний період до стажу роботи позивача, з огляду на не підтвердження відрахування із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Колегія суддів зауважує, що механізм державного соціального страхування передбачає державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх конституційних прав, а тому позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем належної пенсії із солідарної системи з урахуванням страхового стажу. Застраховані особи самостійно, без сприяння державних органів, позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність сплати роботодавцями страхових внесків.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеної між Україною і Росією, обрахунок пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не перевіряє його законність та обґрунтованість.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "05" травня 2022 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків