Справа № 140/17052/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 140/17052/21 пров. № А/857/9967/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів : Носа С.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання: Хабазня Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року (ухвалене головуючим-суддею Костюкевичем С.Ф., час проголошення рішення 10 год 43 хв у м. Луцьку, дата складання повного тексту судового рішення не вказана) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандтермінал» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Грандтермінал» (далі ТзОВ «Грандтермінал», Товариство, позивач) звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі ППР) №7709/06-30-09-02, №7710/06-30-09-02 від 12.08.2021.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено факт оптового продажу пального платником без ліцензії на право оптової торгівлі пальним, чим порушено вимоги статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі Закон №481/95-ВР), з урахуванням змін та доповнень, а також встановлено здійснення ТзОВ «Грандтермінал» виробництва пального без наявної ліцензії чим порушено вимоги ст.2 цього Закону. З огляду на наведене вважає, що оспорювані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Домарацької В.В., яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача Бугайова А.О., який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ТзОВ «Грандтермінал» (код ЄДРПОУ - 42819799) зареєстроване 13.02.2019, основним видом діяльності є складське господарство. Для провадження даного виду господарської діяльності Товариство отримало ліцензію на право зберігання пального за №2000858, термін якої дії з 23.09.2020 по 23.09.2025.

30.06.2021 відповідач видав наказ №72-п «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «Грандтермінал», на підставі якого інспекторами ГУ ДПС було проведено фактичну перевірку господарського об`єкта (нафтобази), розташованого за адресою : м. Житомир, вул. Корольова, 173, за результатами якої складено акт фактичної перевірки №6668/06-30-09-02 від 09.07.2021.

У ході перевірки були виявлені порушення ст.15 Закону №481/95-ВР в частині торгівлі пальним без наявності відповідної ліцензії, ст.2 цього Закону у зв`язку з виробництвом пального за відсутності відповідної ліцензії, абз.8 п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України (далі ПК України) (зі змінами та доповненнями) платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

12.08.2021 на підставі акту перевірки ГУ ДПС були прийняті ППР №7709/06-30-09-02 про застосування штрафних санкцій у розмірі 500000,00 грн за оптову торгівлю пальним без наявної ліцензії та №7710/06-30-09-02 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1000000,00 грн за виробництво пального без наявності ліцензії.

За результатами адміністративного оскарження скаргу позивача було залишено без задоволення, а оспорювані ППР без змін.

Вважаючи протиправними оспорювані ППР, Товариство звернулася до адміністративного суду з вимогою про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що доказів реалізації пального з переходом права власності в акті перевірки, у поданому відзиві, відповідач не навів, а факт складання та реєстрації позивачем акцизних накладних не є належним доказом того, що Товариство здійснює продаж підакцизних товарів, а тому у відповідача не було правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 500000,00 грн відповідно до ППР №7709/06-30-09-02 від 12.08.2021. Щодо ППР №7710/06-30-09-02 від 12.08.2021 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1000000,00 грн, суд дійшов висновку про те, що пальне, яке утворилась внаслідок змішування нафтопродуктів, зокрема бензину автомобільного А-92-Євро5-Е5 код УКТЗЕД , бензину А-95-Євро5-Е5 код УКТЗЕД , дизпалива ДП-Л-Євро5- ВО код УКТЗЕД ) та миючих присадок, які покращують експлуатаційні (мийні властивості) палив (Octimise G2083, Octimise D3042) та знаходилося під час фактичної перевірки у ТзОВ «Грандтермінал», вже було готовим продуктом, тобто пальним, а отже є продуктом діяльності позивача зі зберігання пального, а не виробництва, що свідчить про протиправність оспорюваного ППР.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені чинним на час виникнення спірних правовідносин Законом №481/95-ВР.

Згідно дефініції, наведеної у Законі №481/95-ВР, виробництво пального - діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, в результаті якої отримується пальне або інші продукти переробки; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; сировина - предмети праці та природні компоненти, які підлягають подальшій переробці; повний технологічний цикл виробництва - сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій (власних або залучених на договірних засадах у випадках, передбачених цим Законом), акредитованих відповідно до законодавства; місце виробництва пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для виробництва та/або зберігання пального на праві власності або користування; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до ст.2 Закону №481/95-ВР, виробництво пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форми власності за умови наявності ліцензії на право виробництва пального.

Частиною першою статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

За виробництво пального без наявності ліцензії передбачено штраф - 1000000 грн (абз.4 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР).

Підпунктом 14.1.281 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що виробництво підакцизних товарів (продукції) технологічний процес, в тому числі змішування, здійснення якого внаслідок зміни форми, властивостей або складу сировини, напівфабрикатів або готової продукції призводить до тримання підакцизних товарів (продукції, у тому числі сировини), надання таким товарам інших властивостей, що призводить або не призводить до збільшення обсягів таких товарів.

Однак, норми Закону №481/95-ВР щодо визначення діяльності, яка вважається виробництвом пального, не стосуються питання оподаткування, а стаття 18 цього Закону визначає, що всі інші закони та нормативно-правові акти, які стосуються виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і пального, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, до спірних правовідносин в частині визначення, яка діяльність вважається виробництвом пального та підлягає ліцензуванню, повинні бути застосовані норми Закону України №481/95-ВР, як спеціального закону, який здійснює регулювання правовідносин, пов`язаних з виробництвом та обігом пального.

З матеріалів справи видно, що ТзОВ «Грандтермінал» зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.02.2019, основним видом економічної діяльності якого є: 52.10 складське господарство.

У ході проведення фактичної перевірки встановлено, що на нафтобазі ТзОВ «Грандтермінал» здійснюється змішування бензинів автомобільних A-92-Євро 5-Е5, А-95-€вро5-Е5 та антидетонаторів (присадки для пального) з урахуванням ТУ У 19.2-1:2013 «Бензини автомобільні «Mustang», затверджені 11.08.2020 директором ТзОВ «Вог Трейд Ресурс» Шворуком О.В., що підтверджується актами удосконалення якості бензинів автомобільних від 30.06.2021 та довідкою директора нафтобази ТзОВ «Грандтермінал» ОСОБА_1 .

З урахуванням встановлених при перевірці обставин, контролюючий орган дійшов висновку про наявні факти здійснення ТзОВ «Грандтермінал» виробництва пального без наявності відповідної ліцензії, чим порушено вимоги ст.2 Закону №481/95-ВР.

Стосовно вищевказаних порушень, колегія суддів зазначає, що для отримання бензинів автомобільних А-92-Євро5-Е5 код УКТЗЕД , А-95-Євро5-Е5 код УКТЗЕД , дизпалива ДП-Л-Євро5- ВО код УКТЗЕД ) та миючих присадок, які покращують експлуатаційні (мийні властивості) палив (Octimise G2083, Octimise D3042), призводить до отримання пального бензинів автомобільних MUSTANG А-92-Свро5-Е5, А-95-Євро5-Е5, дизпалива MUSTANG ДП-Л-Свро5-ВО та дизпалива MUSTANG + ДП-Л-Євро5-ВО.

У межах своєї господарської діяльності підприємство отримує на зберігання паливо в готовому вигляді від постачальників, що підтверджується відповідними документами з підтвердження якості пального (декларації відповідності, сертифікати відповідності, паспорти якості, які знаходяться в матеріалах справи), зокрема, бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5 код УКТЗЕД , бензин А-95-Євро5-Е5 код УКТЗЕД , дизпаливо ДП-Л-Євро5- ВО код УКТЗЕД .

Як вірно встановив суд першої інстанції, змішування готового пального з присадками здійснюється ТзОВ «Грандтермінал» безпосередньо в резервуарах нафтобази та в пересувних акцизних складах.

При цьому, Товариство, як розпорядник акцизного складу, не здійснює технологічний процес зі змішування, зміни форми, властивостей та використанням сировини, внаслідок чого не отримує новий підакцизний товар або товар з іншими властивостями.

Тобто, в діях позивача зі змішування пального з присадками, відсутній повний технологічний цикл виробництва, який полягає у переробці сировини в продукцію готову до споживання, як того вимагає Закон №481/95-ВР.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в результаті змішування товарних бензинів, дизпалива та присадок до пального, що поліпшують їх мийні властивості, не змінюється їх октанове число, не змінюються форма, властивості та склад такого пального, а відповідно не утворюється новий продукт (пальне), якому має бути присвоєний код УКТ ЗЕД товару, а тому така діяльність в розумінні положень Закону №481/95-ВР не підпадає під ліцензійну діяльність з виробництва пального у зв`язку з відсутністю ознак виробництва пального, визначених цим законом.

Разом з тим, діяльність позивача пов`язана зі змішування підакцизних товарів знаходиться в межах визначення, яке Закон №481/95-ВР іменує зберіганням пального.

Стосовно ППР №7709/06-30-09-02 від 12.08.2021, яке прийняте контролюючим органом з огляду на встановлене порушення щодо оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР, оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Отже, для того, щоб господарська діяльність суб`єкта господарювання підпадала під визначення оптова торгівля пальним, така діяльність має складатись одночасно з двох складових : 1) придбання пального; 2) реалізація пального іншим особам (оптова або роздрібна торгівля).

Так, в ході проведення перевірки встановлено, що ТзОВ «Грандтермінал» з території нафтобази здійснювало оптову торгівлю пальним без наявності відповідної ліцензії, що підтверджується акцизними накладними, складеними позивачем та зареєстрованими в Єдиному реєстрі акцизних накладних (№36482, №36483 від 21.05.2021, №360902 від 20.05.2021), чим порушено вимоги статті 15 Закону №481/95-ВР.

З матеріалів справи видно, що 30.04.2021 між ТзОВ «Грандтермінал» та ТзОВ «Гюалос», ТзОВ «Склоресурс» були укладені договори зберігання нафтопродуктів №30/04/21-1 та №30/04/21-2, за умовами яких зберігач (ТзОВ «Грандтермінал») зобов`язується за плату зберігати нафтопродукти, які будуть передані йому поклажодавцями (ТзОВ «Гюалос» та ТзОВ «Склоресурс») у майбутньому і повернути їх поклажедавцям у визначений термін (строк).

Акцизні накладні складено позивачем саме на виконання вищевказаних операцій з фізичного відпуску пального на умовах зберігання.

Правовідносини по ліцензуванню оптової торгівлі пальним регулюються Законом №481/95-ВР.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР, терміни «пальне», «електронна сигарета», «рідини, що використовуються в електронних сигаретах», вживаються в Законі у значеннях, наведених у ПК України. Натомість, в цьому Законі відсутнє посилання на застосування інших термінів у значеннях, наведених в ПК України.

Таким чином, оптова торгівля шляхом придбання і реалізації пального в розумінні статті 1 Закону №481/95-ВР можлива лише шляхом набуття суб`єктом господарювання пального у власність, і, відповідно, подальшої передачі права власності на пальне іншому суб`єкту господарювання, на підставі певних господарських договорів, як приклад договір купівлі-продажу, чи договір поставки, тощо.

Разом з тим, відповідач залишає поза увагою факт відсутності придбання відповідного пального позивачем.

Відтак, контролюючий орган мав встановити факт придбання позивачем пального, яке надалі передавалось ТзОВ «Гюалос» та ТзОВ «Склоресурс».

Проте, такий факт не був встановлений.

Крім того, під час перевірки посадові особи відповідача не дослідили правових підстав надходження та передачі пального з акцизного складу позивача. Єдиною підставою для висновків акта перевірки зазначено лише факт реєстрації позивачем акцизних накладних.

Відповідно до п.231.3 ст.231 ПК України, особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в двох примірниках у разі реалізації пального або спирту етилового:

а) з акцизного складу до іншого акцизного складу, в тому числі через трубопровід або з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий;

б) з акцизного складу до акцизного складу пересувного;

в) з акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного;

г) з акцизного складу пересувного до акцизного складу.

Особа, яка склала акцизну накладну в двох примірниках, зобов`язана зареєструвати перший примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а другий примірник такої акцизної накладної в день її складання надіслати розпоряднику акцизного складу - отримувачу пального або спирту етилового.

Аналогічні норми наведені і в Порядку ведення Єдиного реєстру акцизних накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 24.02.2016 (далі Порядок №114).

Матеріалами справи підтверджується, що акцизні накладні позивач реєстрував згідно вимог п.231.3 ст.231 ПК України, оскільки в момент повернення пального зі зберігання відбувалась реалізація пального в розумінні розділу VI ПК України. Однак, при такій передачі не відбувалась торгівля пальним, оскільки позивач власного пального на акцизному складі не має.

Водночас ні позивач, ні його контрагенти не є покупцем/продавцем пального, а беруть участь у відповідних правовідносинах як суб`єкти, що надають послуги (зберігання та наливу).

З наведеного вище слідує, що позиція контролюючого органу суперечить змісту Закону №481/95-ВР, оскільки такий ототожнює господарську діяльність зі зберігання пального і господарську діяльність з оптової торгівлі пальним.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що Товариством не здійснювалась оптова торгівля пальним, що виключає застосування штрафу за торгівлю пальним без наявності відповідної ліцензії в сумі 500000,00 грн відповідно до ППР №7709/06-30-09-02 від 12.08.2021.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки, доказів реалізації пального з переходом права власності в акті перевірки, поданому відзиві, ГУ ДПС не навело, а факт складання та реєстрації позивачем акцизних накладних не є належним доказом того, що ТзОВ «Грандтермінал» здійснює продаж підакцизних товарів, тому у відповідача не було правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року по справі №140/17052/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 09.11.2022