Справа № 380/5156/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 380/5156/22 пров. № А/857/9257/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року в справі №380/5156/22 (головуючий суддя Качур Р.П., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просив:

а) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивачу, при здійсненні її перерахунку, а саме з 88 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення;

б) зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2016, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 88 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням проведених сум;

в) визнати протиправними дії відповідача, які полягають в обмеженні пенсії позивача, максимальним розміром з 01.01.2016 року;

г) зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу, пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.01.2016 в розмірі 88 % сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених сум;

ґ) визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу пенсії на підставі довідки Державної установи „Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області від 11.05.2021 № 81 про розмір грошового забезпечення;

д) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 21.05.2020 на підставі довідки Державної установи „Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області від 11.05.2021 № 81 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та здійснити виплату з урахуванням проведених сум.

Рішенням від 27 травня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при здійсненні перерахунку з 01.01.2016, виходячи з розміру 88 % грошового забезпечення.

Зобов`язав ГУ ПФУ у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016, виходячи з розміру 88 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Визнав протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку його пенсії з 21.05.2020 на підставі довідки Державної установи „Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області про розмір грошового забезпечення № 81 від 11.05.2021 з 88 % до 70 % сум грошового забезпечення і щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язав ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.05.2020 на підставі довідки Державної установи „Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області про розмір грошового забезпечення № 81 від 11.05.2021, виходячи з розміру 88 % грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що згідно ст.13 Закону 2262 максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення на момент виникнення права на перерахунок пенсії, що враховано ГУ ПФУ у Львівській області при перерахунку пенсії позивачу.

Також апелянт зазначає про те, що відповідно до ст.43 Закону 2262 максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, водночас, помилковим є посилання позивача на рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, оскільки такі не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, позаяк стосуються обмеження розміру пенсії позивача за період, що розпочався з 01.04.2019 року.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову в цій частині відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Пенсію позивачу призначено з 01.01.2008, яка обчислена у розмірі 88 % грошового забезпечення.

Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області було сформовано та направлено до ГУ ПФ України у Львівській області довідку № 91-00200 від 23.03.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), видану ОСОБА_1 .

Відповідач 26.03.2018 на підставі постанови КМУ № 988, пункту 3 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 , згідно з яким основний розмір пенсії позивача з 01.01.2016 складав 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Вказані обставини встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 у справі № 380/3847/20, яке набрало законної сили 08.09.2020.

ОСОБА_1 оскаржив до суду зменшення Головним управлінням ПФУ у Львівській області основного розміру пенсії у відсотковому значенні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 у справі № 380/3847/20, яке набрало законної сили 08.09.2020, позов задоволений частково: суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 88 % до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900-VIII від 23.12.2015, статті 63 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 ,,Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області № 91-00200 від 23.03.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) чинними за січень 2016 року, у розмірі 88 % відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016, із урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, виходячи з розміру 88 % грошового забезпечення. При цьому до розміру пенсії позивача застосовано обмеження максимальним розміром пенсії, що підтверджується копією відповідного перерахунку пенсії та розрахунку на доплату, копії яких містяться в матеріалах справи.

За заявою позивача Державна установа „Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області видала позивачу довідку № 81 від 11.05.2021 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року згідно із постановою Кабінету Міністрів України ,,Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції від 11.11.2015 № 988 (далі Постанова № 988), в котрій вказано: - розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за прирівняною посадою заступник начальника управління, що становить 27754,91 грн. а саме: посадовий оклад - 3400 грн. оклад за військовим званням (полковник) 2400 грн. надбавка за службу в поліції 2900 грн. надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 6487,59 грн. надбавка за службу в умовах режимних обмежень 510 грн. премія 12057,32 грн. Таку довідку видано з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 № 826/12704/18 (набрало законної сили 19.11.2019) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі № 160/8324/19.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 21.05.2021, у якій просив здійснити перерахунок пенсії на підставі зазначеної довідки ДУ „Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області. Листом № 6154-6167/Г-53/8-1300/21 від 27.05.2021 ГУ ПФУ у Львівській області надало відповідь, відповідно до якої відмовило у перерахунку пенсії заявника. Мотиви ПФУ зводяться до того, що після скасування в судовому порядку пункту 3 Постанови № 103, Урядом не приймалось жодних рішень про умови та порядок проведення перерахунку пенсії осіб начальницького і рядового складу ОВС/міліції. Тому орган ПФУ стверджує про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії заявника на підставі довідки № 81 від 11.05.2021.

Вказані обставини встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 380/8789/21, яке набрало законної сили 02.11.2021.

Така поведінка Головного управління ПФУ у Львівській області зумовила повторне звернення ОСОБА_1 з відповідною позовною заявою до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 380/8789/21, яке набрало законної сили 02.11.2021, позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку його пенсії на підставі довідки Державної установи „Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області № 81 від 11.05.2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 21.05.2020 на підставі відомостей довідки Державної установи „Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області № 81 від 11.05.2021 про розмір грошового забезпечення, а також здійснити виплату перерахованої з 21.05.2020 пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання цього рішення відповідачем проведено перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 . Водночас, при здійсненні вказаного перерахунку розмір пенсії позивача обчислено, виходячи з 70 % від відповідних сум грошового забезпечення та обмежено розмір пенсії максимальним розміром.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.01.2022 у якій просив провести перерахунок і виплату основного розміру його пенсії, виходячи з 90 % сум грошового забезпечення з 21.05.2020 згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі № 380/3964/20, яке набрало законної сили, та зняти обмеження максимального розміру пенсії на підставі рішення КС України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Листом від 18.01.2022 № 878-396/Г-52/8-1300/22 відповідач повідомив позивача про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 380/8789/21 та відмовив позивачу у проведенні такого перерахунку пенсії.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що дії відповідача в цілому не відповідають визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та порушують право позивача на отримання пенсії у належному розмірі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Щодо застосування строків звернення до суду у вказаній категорії справ, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що позовні вимоги стосуються перерахунку і виплати пенсії, яка є періодичним платежем, перерахунок пенсії з обмеженням її максимального розміру з 01.01.2016 було проведено в березні 2018 року та з вказаного моменту позивач щомісяця отримував пенсію у відповідному розмірі, проте до суду звернувся лише у березні 2022 року, тобто після спливу строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, та без викладу обставин, які б свідчили про поважність причин такого пропуску, суд першої інстанції повинен був залишити вказаний позов в цій частині позовних вимог без розгляду.

При цьому, колегія суддів враховує пункт 43 постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, з якого слідує, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого саме статтею 122 КАС України.

Також колегія суддів вважає неможливим застосування приписів ст. 51 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, якою встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком, оскільки в даному спорі позовні вимоги за період з 01.01.2016 по 21.05.2020 стосуються правомірності вже здійсненого перерахунку пенсії, а тому застосуванню підлягають норми ст.122 КАС України, якою встановлено шестимісячний строк звернення до суду, з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення свого права.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в наведеній вище частині вимог за період з 01.01.2016 по 20.05.2020.

Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України та залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії в частині вимог за період з 01.01.2016 по 20.05.2020 без розгляду.

Така правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №1140/2132/18.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених в межах строку звернення до суду, тобто з 21.05.2020, то колегія суддів зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.92 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Відповідно до частини сьомої статті 43 вказаного Закону (в редакції Закону України № 3668-VI від 08.07.2011 „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI від 08.07.2011 ,,Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності вказаним Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений вказаним Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому зазначеним Законом.

Якщо внаслідок прийняття вказаного Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України № 2262-XII від 09.04.92 „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 1-1 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до зазначеного Закону та Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частини сьомої статті 43 зазначеного Закону (у редакції Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що частина сьома статті 43 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016 „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб є відсутньою частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно вказав, що внесені Законом України № 1774 від 06.12.2016 „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 16.04.2020 у справі № 620/1285/19, від 09.11.2020 у справі № 813/678/18, від 09.02.2021 у справі № 1640/2500/18.

Колегія суддів вважає помилковими аргументи апелянта про те, що Рішення КС № 7-рп/2016 від 20.12.2016 стосується лише періоду з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, оскільки неконституційними визнано положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262 цілком, тобто обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а не в частині визначеного цією нормою періоду.

Також суд апеляційної інстанції вважає неможливим застосування до спірних правовідносин статті 2 Закону України № 3668 від 08.07.2011 „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної реформи, відповідно до якої максимальний розмір пенсій, призначених згідно з Законом України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України „Про державну службу, „Про прокуратуру, „Про статус народного депутата України, „Про Національний банк України, „Про Кабінет Міністрів України, „Про дипломатичну службу, „Про службу в органах місцевого самоврядування, „Про судову експертизу, „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, „Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, „Про наукову і науково-технічну діяльність, „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, „Про пенсійне забезпечення, "Про судоустрій і статус суддів, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року „Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте вказаний Закон містить посилання на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, який є спеціальним законом щодо призначення та виплати пенсії військовослужбовців. Норма щодо обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовців у вказаному спеціальному законі визнана неконституційною, тобто Конституційний Суд України визнав неконституційним обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, а тому відповідач не може застосовувати положення ст. 2 Закону України № 3668 від 08.07.2011 при призначенні/ перерахунку пенсії позивача.

Підсумовуючи наведене вище, виходячи з встановлених обставин справи та нормативно-правового регулювання спірних відносин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач протиправно обмежив максимальний розмір належної позивачу пенсії з 21.05.2020.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача в частині зменшення основного розміру пенсії з 88 % на 70 % грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 13 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

З наведених норм слідує, що такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, відсоткове співвідношення, встановлене статтею 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Позивачу пенсія була призначена з 2008 року, її розмір складав 88 % від грошового забезпечення. Відповідно до частини другої статті 13 указаного Закону в редакції, чинній на час призначення, загальний розмір пенсії був обмежений 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому стаття 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин було встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та від 21 лютого 2018 року № 103, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 240/5401/18.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу відповідача, що право позивача на основний розмір пенсії у 88 % грошового забезпечення вже було підтверджене рішенням суду від 25.06.2020 у справі № 380/3847/20, яке набрало законної сили 08.09.2020.

З огляду на вказане, судова колегія вважає правильним висновки суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії ОСОБА_1 з 88 % до 70 % при здійсненні її перерахунку.

Отже, вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.05.2020 на підставі довідки Державної установи „Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області про розмір грошового забезпечення № 81 від 11.05.2021, виходячи з розміру 88 % грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням виплачених сум підлягають задоволенню.

Вказані вище обставини є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог за період з 01.01.2016 по 20.05.2020 та прийняття нової постанови про залишення позовних вимог за вказаний період без розгляду.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в наведеній вище частині вимог.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог за період з 01.01.2016 по 20.05.2020 та ухвалити нове рішення, яким такі вимоги залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року в справі №380/5156/22 у частині задоволення позовних вимог за період з 01.01.2016 по 20.05.2020 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 за вказаний період залишити без розгляду.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 08.11.2022.