Справа № 240/8111/22
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Житомир справа № 240/8111/22

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування оперативного-тактичного угруповання "Північ" про визнання протиправним та скасування пункту наказу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 12 наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Північ» (з основної діяльності) від 24.01.2022 №35 «Про результати службового розслідування».

На обґрунтування позову вказано, що за результатами службового розслідування пунктом 12 наказу від 24.01.2022 №35 на позивача накладено дисциплінарне стягнення передбачене п. г ст.48 Закону України "Про Дисциплінарний статуту Збройних Сил України". Позивач вважає п.12 спірного наказу щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності безпідставним, таким що не відповідає загальним засадам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Вказує, що необхідність притягнення його до повної матеріальної відповідальності у висновку не доведено встановленими фактами неналежного виконання службових обов`язків позивачем, або прийняттям ним протиправного рішення.

Для притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Однак, у спірному наказі відсутні факти вчинення позивачем дій, що призвели до виникнення незаконного списання паливно-мастильних матеріалів, та не вказано ймовірної мети та мотиву вчинення правопорушення.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду від 07.07.2022 направлялась поштовим зв`язком відповідачу, та була повернута АТ «Укрпошта» за номером відправлення 074 з незалежних від суду причин.

01.08.2022 судом було опубліковано оголошення на офіційному веб-порталі судової влади з метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та встановлення строку для подання відзиву.

Відповідач у строк, визначений ч.5 ст.162, ч.1 ст.261 КАС України та встановлений ухвалою суду від 07.07.2022 відзив на адміністративний позов не надіслав.

Положеннями статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Відповідачем клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву подано не було.

Частиною 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною четвертою статті 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як встановлено судом, позивач згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2021 року №74 та від 21.07.2021 року №149 був відряджений у складі підрозділу з 21 липня 2021 року до району виконання завдань із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганської області, н.п. Сєверодонецьк, Луганської області, Оперативне-тактичне угруповання «Північ».

Наказом командувача оперативно-тактичного угруповання «Північ» від 17.12.2021 №869 «Про призначення службового розслідування» призначено проведення службового розслідування по факту списання пального та нанесення матеріальних збитків, зокрема щодо водія БАТ-2 військовий номер (далі в.н.) НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_1 .

По закінченню службового розслідування складено акт про проведення службового розслідування від 20.01.2022 №102/ОТУП. По змісту акту запропоновано за завдану матеріальну шкоду державі в розмірі 409 079, 75 грн в наслідок невиконання військовослужбовцями своїх функціональних обов`язків за посадою притягнути до дисциплінарної відповідальності, зокрема і старшого сержанта ОСОБА_1 .

На підставі складеного акту командиром оперативно-тактичного угруповання «Північ» (з основної діяльності) винесено наказ №35 від 24.01.2022 «Про результати службового розслідування». Пунктом 12 наказу за неналежне виконання службових обов`язків за посадою, порушення вимог статей 11; 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №548-14, пунктів 3.29, 3,32, 3.40 наказу Міністра оборони України від 12.12.2016 №678 «Про затвердження Інструкції про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони України» та на підставі статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абзацу 9 статті 6 частини 2 розділу IV наказу Міністерства оборони України від 30.01.2018 №35 «Про затвердження використання інженерного майна у Міністерстві оборони та Збройних Силах України» під час виконання завдань в районі проведення операції об`єднаних сил та у відповідності частини 1,2,3 статті 3, пунктів 1, 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.19 року №160-ІХ (зі змінами) на командира відділення взводу забезпечення руху роти забезпечення руху інженерного батальйону зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення передбачене п. г ст.48 Закону України «Про Дисциплінарний статуту Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-14 (зі змінами)- попередження про неповну службову відповідність та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 74 334,92 грн у порядку згідно чинного законодавства.

Позивач, вважаючи наказ №35 від 24.01.2022 необґрунтованим та прийнятим без урахування норм чинного законодавства, звернувся із позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі Порядок (у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Так, пунктом 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Згідно із пунктом 1 Розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

В свою чергу, пунктом 7 Розділу І Порядку встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.09.1999 №1075-XIV Про правовий режим майна у Збройних Силах України військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі (далі Закон №160-ІХ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

Частиною першою статті 1 Закону №160-ІХ визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Статтею 3 Закону №160-ІХ установлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Положеннями статті 6 Закону №160-ІХ визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди, а саме в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду (стаття 7 Закону №160-ІХ).

У статті 8 Закону №160-ІХ зазначено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що для притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.

По суті спірних правовідносин слід зазначити наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2021 року №4 «Про закріплення водіїв за військовою технікою військової частини НОМЕР_1 » за ОСОБА_1 було закріплено додатково гусеничну машину БАТ-2 МТ-Т військовий номер НОМЕР_3 РЗ.

Розпорядженнями начальника штабу-першого заступника командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11.08.2021, 18.08.2021 року та 21.08.2021 з метою обладнання майданчика для зберігання засобів ураження на ПАС №1 виділено у розпорядження начальника польового артилерійського складу майора ОСОБА_2 один шляхопрокладчик БАТ-2, водій ОСОБА_1 .

За результатами службового розслідування по факту списання пального та нанесення матеріальних збитків, зокрема щодо водія БАТ-2 військовий номер (далі в.н.) НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_1 винесено п.12 наказу №35 від 24.01.2022, яким оголошено останньому про неповну службову відповідність та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 74 334,92 грн.

Підставами притягнення до відповідальності у акті про проведення службового розслідування від 20.01.2022 №102/ОТУП вказано факт незаконного використання (списання) пального на інженерній техніці БАТ-2 в.н. 1403РЗ згідно дорожніх листів: №2388 від 04.08.21; №2687 від 14.08.21; №2767 від 27.08.21; №2999 від 03.09.21; №3035 від 13.09.21; №3262 від 29.03.21; №3334 від 03.10.21; №3553 від 13.10.21; №3554 від 23.10.21; №3609 від 02.11.21; №3610 від 12.11.21; №4050 від 22.11.21; №4164 від 02.12.21.

Так, за результатами розслідування встановлено, що кількість пройдених кілометрів на 155 км та на 205 мотогодин перевищувала розрахункову відстань вказану в заявках його використання. Таким чином, ОСОБА_1 незаконно списано 24 228 літрів дизельного пального, внаслідок чого державі було нанесено збитки на загальну суму 409079 грн.

При цьому, за результатами встановлених обставин комісія дійшла висновку, що вказане порушення допущено за відсутності контролю та неналежного виконання своїх службових обов`язків з боку начальника ПАС №1 майора ОСОБА_2 , командирами і начальниками інженерного зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 майорами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , капітаном ОСОБА_6 , лейтенантом ОСОБА_7 , військовослужбовцями ПАС №1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , офіцера відділу забезпечення МТЗ ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підполковника ОСОБА_12 , начальника логістики-заступника командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_13 , полковника ОСОБА_14 , посадових осіб зведеної військової частини НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_15 , ст. лейтенанта ОСОБА_16 , ст. прапорщика ОСОБА_17 та іншими.

Вказане в свою чергу свідчить про відсутність належних та допустимих доказів за результатами розслідування, що саме в результаті неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов`язків державі було завдано збитки.

Твердження перевіряючих про незаконне використання (списання) ОСОБА_1 пального на роботу БАТ-2 в.н. НОМЕР_2 ґрунтується на даних вищезгаданих дорожніх листів та акту перевірки проведення земельних робіт за допомогою БАТ-2 на ПАС №1 від 22.12.2021.

Згідно даного акту перевірки загальна кількість об`єму виконаних робіт склала площею 97261,1 м2 та проведеного обвалювання з об`ємом ґрунту в кількості 833,7 мЗ.

У зв`язку з відсутністю порівняння обрахунків виконаних робіт, твердження щодо встановленого факту виконання позивачем певного об`єму визнаються судом припущенням.

Крім того акт складений посадовими особами без врахування якісного складу грунту, куту нахилу грунту на всій площині, якості підготовки водія БАТ-2 та інші показники, що впливають на виконану роботу.

Відсутність Плану виконання робіт по інженерному обладнанню ПАС №1, затвердженого командуванням ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » також свідчить на користь неможливості встановити об`єми виконаних робіт певною особою.

Наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.09.2017 за №1192/31060, затверджено Інструкцію з обліку військового майна у Збройних Силах України (далі Інструкція), розділом XVIII якої визначено особливості обліку пально-мастильних матеріалів, спеціальних рідин, спирту та технічних засобів служби пально-мастильних матеріалів.

Пунктом 3 Інструкції передбачено відпуск пального зі складу військової частини водію паливозаправника або автоцистерни для заправлення техніки здійснюється під підпис у книзі обліку військового майна, що видасться в тимчасове користування. Одночасно начальник служби забезпечення військової частини видає під підпис у книзі реєстрації облікових документів водію паливозаправника (автоцистерни) роздавальну (здавальну) відомість, за якою водій паливозаправника (автоцистерни) проводить заправлення техніки пальним та приймання пального, яке зливається з неї. Заправлення та приймання пального оформляються окремими роздавальними (здавальними) відомостями.

Відповідно до пункту 4 вказаного розділу Інструкції, видавання пального в підрозділі, який проводить самостійне заправлення техніки пальним штатними засобами, здійснюється за роздавальними (здавальними) відомостями з відповідними записами про кількість виданого пального в дорожніх листах (додаток 82) і робочих листах агрегатів (додаток 83).

У свою чергу, Додаток 82 до Інструкції містить пояснення щодо оформлення дорожнього листа.

Так, дорожній лист є розпорядчим документом, що видається командиру підрозділу та водію на виконання завдання і є підставою для обліку роботи машини, а також для списання витрат і визначення економії (перевитрат) пального.

Відповідно до пункту 7 Додатку 82 до Інструкції дорожній лист із заповненим розділом 2 "Робота машини", підписаний старшим машини (особою, що користувалась машиною), перевіряється і підписується особами, що відповідають за експлуатацію машин у підрозділі, після чого здається до відповідної служби забезпечення військової частини, де дані про роботу машини і витрати пального записуються до книги обліку роботи машин, витрати пального і масел.

Службовою перевіркою встановлено, що начальником ПАС №1 майором ОСОБА_2 підписувались клопотання на ім`я начальника об`єднаної групи логістичного забезпечення-заступника командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про видачу пального згідно заявок начальника ПАС №1: №№ 384/ПАС/1ГГ від 19.08.21; 443/ПАС/НТ від 21.09.21; 476/ПАС/НТ від 07.10.21; 480/ПАСМ ІТ від 10.10.21; 496/ПАСШТ від 19.10.21; 552/ПАС/ НТ від 11.11.21; 559/ПАС/НТ від 15.1 1.21; 562/ПАС/ПТ від 16.1 1.2.1; 564/1ІАС/НТ від 18.11.21; 575/ПАС/ПТ від 28.11.21; 592/ПАС/НТ від 08.12.2021 року, складених заступником начальника ПАС №1 з матеріально-технічного забезпечення ст.прапорщиком ОСОБА_18 .

За результатами розгляду вказаних вище заявок, відповідно до пункту 4 вказаного розділу Інструкції, ОСОБА_1 отримував пальне за роздавальними відомостями з відповідними записами про кількість виданого пального в дорожніх листах.

При цьому заправка відбувалася через АТМЗ-5,5-4320 на базі автомобіля Урал-4320, з водієм-заправником у присутності ст. прапорщика ОСОБА_17 . Пальне привозилось на територію ПАС №1, де спочатку проводилася заправка БАТ-2 до повних баків, решта заливалась для зберігання у вивільнені ємності (200-х літрові бочки) на складі ПММ ПАС №1, які опечатувалися мол. сержантом ОСОБА_19 ..

Такий порядок проведення заправки був визначений за усним розпорядженням підполковника ОСОБА_12 , зазначений порядок дозволяв більш ефективно використовувати автозаправник, не відряджати його до ПАС №1 кожен день для заправки однієї одиниці техніки (орієнтовний час на маршрут руху та здійснення заправки складав біля 3-4 годин), тим самим затримувати процес заправки основної маси автомобільної техніки, яка залучена для виконання визначених завдань у районі проведення операції об`єднаних сил.

Також обґрунтовуючи безпідставність встановлених фактів порушень з боку позивача в позові вказано, що заявлена перевіряючими кількість незаконно списаного пального - 24228 л (всього було отримано 32000 л ) неможлива, оскільки таку кількість пального неможливо вивезти за територію ПАС №1 без залучення п`яти АТМЗ-5,5-4320 на базі автомобіля Урал-4320, а тим більше не можливо його обособити, вивезти чи реалізувати на території тактичного угруповання з причин відсутності місць для зберігання.

Зауважує, що наведені факти не були встановлені в ході службової перевірки.

Зі змісту наданих подорожніх листів, заповнених ОСОБА_1 , встановлено факти невідповідності виданого за роздавальною відомістю пального з внесеною кількістю пального у дорожній лист.

Вказане пояснюється тим, що частина пального, як зазначалося вище зберігалася на складі ПММ ПАС№ 1 у 200-т літрових бочках.

Відтак, судом встановлено та матеріалами не спростовано, що усі дорожні листи, які складались позивачем, не дивлячись на наявні у них помилки, підписувались перевіряючим без зауважень, про що свідчить його особистий підпис.

За наведених обставин, суд вважає, що дійсно мало місце порушення позивачем ведення документації, однак зазначене не свідчить про факт втрати майна та настання шкідливих наслідків.

Отже, встановлене розслідуванням понаднормове витрачання позивачем пального по дорожніх листах ґрунтується не на фактах, а лише на припущеннях.

Таким чином, як слідує з акта службового розслідування від 20.01.2022 №102/ОТУП, матеріали розслідування не містять належних та допустимих доказів про те, що саме з вини позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо незаконного списання палива на суму 74334,92 грн.

За таких обставин, відповідачем не доведено заподіяння саме позивачем шкоди через його протиправну поведінку внаслідок неналежного виконання своїх функціональних обов`язків, не встановлено вину позивача та причинний зв`язок між його протиправною поведінкою і настанням шкоди.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок відповідача про заподіяння саме ОСОБА_1 державі шкоди є необґрунтованим, протиправним і спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування п.12 наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Північ» (з основної діяльності) від 24.01.2022 №35 «Про результати службового розслідування».

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини справи, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_5 ) до Командування оперативного-тактичного угруповання "Північ" (проспект Гвардійський, 34, Сєвєродонецьк, Луганська область, 93408, ) про визнання протиправним та скасування пункту наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 12 наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Північ» (з основної діяльності) від 24.01.2022 №35 «Про результати службового розслідування».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва