Справа № 300/967/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 300/967/22 пров. № А/857/9410/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Довгополова О. М.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

представника відповідача Клебана М. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року (прийняте у м. Івано-Франківську суддею Могилою А. Б.; складене у повному обсязі 25 травня 2022 року) в адміністративній справі № 300/967/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про зобов`язання звільнити з податкової застави майно,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив зобов`язати Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДПС в Івано-Франківській області) звільнити з податкової застави належне йому на праві приватної власності майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 192,2 кв. м та земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0155, площею 0,1168 га, що розміщені за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що згідно протоколу від 17.10.2019 № 437895 про проведення Державним підприємством «Сетам» електронних торгів ним придбано виставлене на продаж приватним виконавцем іпотечне майно житловий будинок, площею 192,2 кв. м із земельною ділянкою площею 0,1168 га. Відповідно, приватним нотаріусом на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів здійснено державну реєстрацію майна за ним. Водночас, іпотекодержателем цього майна було зареєстровано ЗАТ КБ «Приватбанк». На цей час існує обтяження на придбане ним майно, а саме - зареєстрованої 03.07.2019 ГУ ДПС в Івано-Франківській області податкової застави, яка була зареєстрована на попереднього власника ОСОБА_2 , у зв`язку з наявністю у нього податкового боргу. З урахуванням викладеного вважає, що відсутні будь-які установлені законом правові підстави для існування обтяжень на належне йому майно, позаяк він податкового боргу за податковими зобов`язаннями по платежах до бюджетів не мав і не має, тому, відповідно до вимог нормативних актів будь-яке належне йому на праві приватної власності майно не може перебувати у податковій заставі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року позов задоволено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило ГУ ДПС в Івано-Франківській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції є передчасним та таким, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки станом на дату подання позовної заяви у попереднього власника нерухомого майна ОСОБА_2 обліковується податковий борг, ГУ ДПС в Івано-Франківській області об`єктивно позбавлене можливості звільнити вказане майно з податкової застави. Вважає, що у нього відсутні підстави згідно Податкового кодексу України для звільнення майна з податкової застави, враховуючи той факт, що жодна з подій, визначених пунктами 93.1 - 93.2 статті 93 Податкового кодексу України не відбулися.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у матеріалах справи доказів та залишити апеляційну скаргу ГУ ДПС в Івано-Франківській області без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи те, що представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказане відповідно до приписів частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтями 2 та 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації підлягають речові права, похідні від права власності на нерухоме майно, зокрема іпотека, а також заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Вказані норми кореспондують з приписами статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

У ході розгляду справи було встановлено, що 12.02.2008 приватним нотаріусом Фріс Н. Р. було зареєстроване обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава обтяження - іпотечний договір від 12.02.2008; об`єкт обтяження - домоволодіння та земельна ділянка з кадастровим номером :15:001:0155, площею 0,1168 га за адресою: АДРЕСА_2 ; власник - ОСОБА_2 .

Також у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л. М. на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0417/12741/2012, виданого 05.05.2018 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості:

- за кредитним договором № LOK-KC-043 від 09.02.2007, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , яка складається з 203 491,22 доларів США заборгованості за кредитом; 149 136,36 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитним договором; 556 864,40 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором;

- за кредитним договором № LOK-KC-016 від 12.02.2008, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , яка складається з 170 000 доларів США заборгованості за кредитом; 114 954,33 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитним договором; 498 290,99 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором;

- по стягненню судового збору в розмірі 3219 грн.

При примусовому виконанні виконавчого листа реалізовано описане та арештоване майно боржника житловий будинок АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , що є предметом іпотеки.

Звернення стягнення на зазначене вище майно здійснено шляхом продажу на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною у розмірі 1 215 424 грн.

За приписами частин першої та другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок № 2831/5) електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Реалізація майна здійснюється шляхом проведення електронних торгів або торгів за фіксованою ціною.

За приписами пункту 8 Розділу X Порядку № 2831/5 акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , як переможець електронних торгів, відповідно до протоколу від 17.10.2019 № 437895 про проведення Державним підприємством «Сетам» електронних торгів, придбав виставлене на продаж приватним виконавцем іпотечне майно житловий будинок АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , яке належало ОСОБА_2 . Це майно було зареєстроване за ЗАТ КБ «Приватбанк», який є іпотекодержателем.

Кошти за придбане майно перераховані на депозитний рахунок приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л. М.

02.11.2019 приватний нотаріус Івано-Франківського міського округу Павлінський В. Д. на підставі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 02.11.2019 здійснив державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок площею 192,2 кв. м та земельну ділянку площею 0,1168 га.

Зареєстроване право власності позивача на вказане майно підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.11.2019 № 187295238.

Згідно сформованих приватним нотаріусом Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 02.11.2019 №№ 187295841, 187295905 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 02.11.2019 № 187295656 «Іпотекодержателем» майна, реалізованого на прилюдних торгах було зареєстроване ЗАТ КБ «Приватбанк» 12.02.2008 (а. с. 10 - 14).

Водночас, контролюючй орган, на підставі рішення про опис майна у податкову заставу склав акт опису майна від 21.06.2019, так як станом на цю дату у ОСОБА_2 облікувався податковий борг (а. с. 60 - 61).

У ході користування майном позивачу стало відомо про наявність обтяжень на придбане майно, а саме зареєстрованої 03.07.2019 ГУ ДФС в Івано-Франківській області податкової застави, зареєстрованої на попереднього власника майна ОСОБА_2 , у зв`язку з наявністю у нього податкового боргу.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 23.08.2021, 28.10.2021 та 15.12.2021 звертався до ГУ ДПС в Івано-Франківській області із заявами про звільнення з податкової застави майна, предметом якої є житловий будинок площею 192,2 кв. м та земельна ділянка площею 0,1168 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 15 - 17).

Листом від 12.01.2022 № 360/6/09-19-13-03-06 ГУ ДПС в Івано-Франківській області повідомило позивача, що ним на підставі рішення про опис майна у податкову заставу від 21.06.2019 № 3316/10/09-19-55-17-14 складено акт опису майна від 21.06.2019 № 176-15 за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС станом на 21.06.2019 у ОСОБА_2 облікувався податковий борг, а у відповідності до статті 88 Податкового кодексу України, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставі. Станом на 12.01.2022 податковий борг платника не погашений, відповідно підстави визначені ст. 93 Податкового кодексу України для звільнення майна ОСОБА_2 з податкової застави відсутні (а. с. 18 - 19).

Вважаючи зазначені дії ГУ ДПС в Івано-Франківській області щодо відмови звільнити з податкової застави належне йому на праві приватної власності майно неправомірними, ОСОБА_1 оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що пріоритет на задоволення вимог іпотекодержателя, право на яке виникло відповідно до іпотечного договору та зареєстроване у передбаченому законом порядку раніше, є вищим відносно пріоритету податкової застави, що виникла пізніше.

Тому, враховуючи, що накладена податковим органом податкова застава на майно, придбане на торгах обмежує право позивача на право вільного володіння, користування та розпорядження придбаним майном, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача звільнити майно з податкової застави належить задовольнити.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податкова застава, відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом.

Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 88.1 статті 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пунктів 89.1, 89.2 та 89.3 ПК України право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

За вимогами пункту 91.3 статті 91 ПК України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Відповідно до пунктів, 93.1, 93.2 та 93.4 статті 93 ПК України, яка визначає умови припинення податкової застави, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

У разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

За змістом цих норм право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна.

Відповідно до пунктів 87.2, 87.3 статті 87 ПК України, яка визначає джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Не може бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків, зокрема: майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави (підпункт 87.3.1).

Також відповідно до пункту 90.1 статті 90 ПК України, яка встановлює податковий пріоритет, пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.

З огляду на зазначене вище, частина майна, яка включена до акту опису майна від 21.06.2019 № 176-15, не могла бути джерелом погашення податкового боргу на час розгляду справи.

Пріоритет на задоволення вимог іпотекодержателя, право на яке виникло відповідно до іпотечного договору та зареєстроване у передбаченому законом порядку раніше, є вищим відносно пріоритету податкової застави, що виникла пізніше, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 06.11.2020 у справі № 640/658/19.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи встановлені у справі обставини, з огляду на те, що зазначена вище угода купівлі-продажу нерухомого майна на прилюдних (електронних) торгах недійсною, з підстав недодержання вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України (частина перша статті 215 Цивільного кодексу України), судом не визнавалася і доказів зворотнього відповідачем не надано, а накладена податковим органом податкова застава на вказане майно, придбане на торгах обмежує право позивача на право вільного володіння, користування та розпорядження придбаним майном, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, позаяк апеляційна скарга містить аналіз норм, які стосуються лише податкової застави, без урахування інших норм, якими регулюються спірні правовідносини, та їх співвідношення і пріоритету.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року в адміністративній справі № 300/967/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 09 листопада 2022 року.