Справа № 640/24023/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року

м. Київ

справа №640/24023/21

адміністративне провадження № К/990/18686/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження як суд касаційної інстанції без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу № 640/24023/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 - адвоката Зудінова Олега Олексійовича

на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року, прийняте у складі головуючого судді Арсірія Р.О.,

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Епель О.В., суддів: Карпушової О.В., Файдюка В.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної митної служби України (далі - відповідач, Держмитслужба), у якому просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати наказ Держмитслужби від 26 липня 2021 року № 909-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

1.2. поновити ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту інфраструктури, держмайна та господарської діяльності з 28 липня 2021 року;

1.3. стягнути з Держмитслужби середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 28 липня 2021 року до дня винесення судом рішення про поновлення на роботі включно;

1.4. допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.

ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи.

2. Наказом Держмитслужби від 26 липня 2021 року № 909-о відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 1 частин першої та частини четвертої статті 87 Закону № 88 9-VIII державну службу позивача припинено та звільнено його із займаної посади з 27 липня 2021 року у зв`язку зі скороченням посади державної служби, дію контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-2019, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, від 08 липня 2020 року припинено.

3. Позивач, вважаючи наказ про його звільнення незаконним, звернувся до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

4. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18176,08 грн позивачем надано копію договору від 01 лютого 2021 року № 02/21 БСВ, копію додаткової угоди від 27 липня 2021 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 01 лютого 2021 року № 02/21 БСВ, згідно з якими адвокатське бюро «Олег Зудінов та партнери» прийняло на себе зобов`язання надати позивачу професійну правничу (правову) допомогу, зокрема щодо складання позовів та інших процесуальних документів, представництва в суді з питання оскарження в судовому порядку наказу Держмитслужби України від 26 липня 2021 року № 909-о «Про звільнення ОСОБА_1 », а також копію рахунку від 19 листопада 2021 року № 09-06.

4.1. Згідно з підпунктом 1.3.1 пункту 1.3. вказаного договору в редакції додаткової угоди від 27 липня 2021 року № 1, відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та з урахуванням складності справи, її значення для позивача, кваліфікації і досвіду адвоката бюро, та інших обставин, сторони погодили, що за надання в суді першої інстанції правничої допомоги з питання оскарження в судовому порядку наказу Держмитслужби від 26 липня 2021 року № 909-о «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 сплачує Бюро гонорар у фіксованому розмірі, що обчислюється як 10 (десять) відсотків від суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягатиме стягненню за рішенням суду на користь ОСОБА_1 з Держмитслужби за рахунок його бюджетних асигнувань.

4.2. Пунктом 1.4 договору про правову допомогу визначено, що складання актів прийому-передачі правової допомоги (виконаних робіт) сторонами не здійснюється, а оплата правової допомоги здійснюється на підставі виставлених бюро рахунків у визначені в таких рахунках строки.

4.3. З урахуванням наведених положень договору про правову допомогу позивач має в строк до 01 березня 2022 року сплатити адвокатському бюро за отриману у цій справі правничу допомогу у сумі 18 176,08 грн, що підтверджується рахунком від 19 листопада 2021 року № 09-06, який отримано позивачем 20 листопада 2021 року.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

5. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року, позов задоволено повністю.

5.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Держмитслужби від 26 липня 2021 року № 909-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

5.2. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту інфраструктури, держмайна та господарської діяльності з 28 липня 2021 року.

5.3. Стягнуто з Держмитслужби середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 28 липня 2021 року до 18 листопада 2021 року (день винесення судом рішення про поновлення на роботі) у розмірі 181 760, 83 грн (сто вісімдесят одна тисяча сімсот шістдесят гривень 83 коп.).

6. Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково.

6.1. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Держмитслужби понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10000,00 грн.

7. Частково задовольняючи заяву позивача про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

7.1. При цьому, судами попередніх інстанцій зазначено, що надання стороною доказів фактичної сплати витрат на правову допомогу не є вирішальним для з`ясування питання щодо їх стягнення за рахунок відповідача, натомість, суду належить з`ясувати їх дійсність та необхідність. З огляду на викладене, приймаючи до уваги складність предмета спору (доказування) та ураховуючи те, що відповідач скористався своїм процесуальним правом та подав заперечення на заяву позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що заявлений стороною позивача розмір правничої допомоги не є співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на їх виконання (надання послуг).

ІV. Касаційне оскарження

8. 20 липня 2022 року у Верховному Суді зареєстровано касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зудінова О.О. на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року, у якій скаржник просить скасувати зазначені рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву позивача про ухвалення в справі додаткового рішення повністю.

9. На обґрунтування наявності підстав для касаційного оскарження представник позивача зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, неправильно застосували норми частин четвертої - сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19, від 19 вересня 2019 року у справі № 810/2760/17 та від 09 січня 2020 року у справі №826/16077/18, щодо необхідності надання доказів стороною, яка вказує на неспівмірність витрат на оплату послуг адвоката.

10.1. При цьому скаржник наполягає, що у цій справі фіксований розмір гонорару адвоката не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, оскільки їх розмір зафіксовано договором, а отже і визначено розмір гонорару адвоката. Тому необхідність подання суду детального опису робіт (наданих послуг) відсутня. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, однак відповідачем не обґрунтовано та не надано доказів щодо неспівмірності заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги.

11. Касаційна скарга містить клопотання про розгляд справи за участі представника позивача.

12. Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника позивача у зв`язку із доведенням наявності підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Витребувано із Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали справи №640/24023/21.

13. До Верховного Суду 18 серпня 2022 року надійшов відзив Держмитслужби на касаційну скаргу, в якому відповідач, спростовуючи доводи касаційної скарги, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.

14. Відзив на касаційну скаргу не містить клопотання про здійснення розгляду справи за участі представника відповідача.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду

15. Частиною першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

16. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

17. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги представника позивача, суд касаційної інстанції виходить з такого.

18. Підставою для відкриття касаційного провадження стало твердження представника позивача про неправильне застосування судом апеляційної інстанції частин четвертої - сьомої статті 134 КАС України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19, від 19 вересня 2019 року у справі № 810/2760/17 та від 09 січня 2020 року у справі №826/16077/18.

19. У цій справі позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про вирішення питання щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, у якій просив стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 18176,08грн.

20. Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

21. Згідно зі статтею134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

22. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

23. Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

24. Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

25. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

26. За правилами оцінки доказів, встановленими статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

27. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 176,08 грн позивачем надано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 01 лютого 2021 року № 02/21 БСВ, копію додаткової угоди від 27 липня 2021 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 01 лютого 2021 року № 02/21 БСВ, згідно з якими адвокатське бюро «Олег Зудінов та партнери» прийняло на себе зобов`язання надати позивачу професійну правничу (правову) допомогу, зокрема зі складання позовів та інших процесуальних документів, представництва в суді з питання оскарження в судовому порядку наказу Держмитслужби України від 26 липня 2021 року № 909-о «Про звільнення ОСОБА_1 », а також копію рахунку від 19 листопада 2021 року № 09-06.

28. Як установлено судами попередніх інстанцій, у пункті 1.4 договору про надання професійної правничої допомоги від 01 лютого 2021 року № 02/21 БСВ передбачено, що складання актів прийому-передачі правової допомоги (виконаних робіт) сторонами не здійснюється, а оплата правової допомоги здійснюється на підставі виставлених бюро рахунків у визначені в таких рахунках строки.

29. За умовами підпункту 1.3.1 пункту 1.3. вказаного договору в редакції додаткової угоди від 27 липня 2021 року № 1 позивач сплачує Бюро гонорар у фіксованому розмірі, що обчислюється як 10 (десять) відсотків від суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягатиме стягненню за рішенням суду на користь Клієнта з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

30. З урахуванням наведених положень договору про надання професійної правничої допомоги від 19 листопада 2021 року № 09-06 позивач має сплатити адвокатському бюро за отриману у цій справі (у суді першої інстанції) правничу допомогу 18 176,08 грн.

31. Відповідно до статті 30 Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

32. Отже, у цій справі розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції визначено у договорі про надання професійної правничої допомоги у вигляді фіксованого розміру (10 відсотків від суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягатиме стягненню за рішенням суду на користь позивача), і він не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

33. Слід також мати на увазі, що наведені вище положення КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

34. Такий висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 810/2760/17, від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19.

35. Відповідач скористався своїм процесуальним правом та подав заперечення на заяву позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, де зазначив, що вимога представника позивача щодо стягнення з Держмитслужби витрат на правову допомогу є не обґрунтованою оскільки розмір витрат на оплату послуг з адвокатським бюро «Олег Зудінов та партнери» не є співмірними зі складністю справи (зважаючи на зміст позовної заяви), не є пропорційними до предмету спору, крім того, відсутній детальний опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, витрачених годин та відсутні будь-які квитанції про оплату заявленого рахунку позивачем.

36. Колегія суддів наголошує, що з огляду на положення частини сьомої статті 134 КАС України відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.

37. Однак відповідачем не надано доказів, як і не зазначено обставин, які б спростували відповідний розмір витрат позивача на правову допомогу.

38. При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги посилання відповідача на відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та витрачених годин, оскільки у цій справі розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі та не залежить від обсягу послуг і часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним, а тому не потребує визначення з урахуванням положень частини четвертої статті 134 КАС України.

39. Таким чином, заперечення відповідача на заяву позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу не відповідають вимогам, визначеним частиною сьомою статті 134 КАС України.

40. За наведених обставин, колегія суддів уважає такими, що знайшли підтвердження доводи касаційної скарги представника позивача про неправильне застосування судами попередніх інстанцій статті 134 КАС України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у наведених постановах (пункт 34 цієї постанови).

41. Разом з тим колегія суддів уважає помилковим посилання представника позивача у касаційній скарзі на неврахування судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 09 січня 2021 року у справі №826/16077/18, оскільки правові висновки Верховного Суду у наведеній справі не стосувалися питання застосування приписів статті 134 КАС України.

42. За змістом пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд

43. Згідно з частиною першою статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

44. За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, а оскаржувані додаткове рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

VІ. Судові витрати

45. З огляду на категорію справи та результат касаційного розгляду відповідно до статті 139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

46. Разом з тим у касаційній скарзі представником позивача заявлено клопотання про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

47. За змістом частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

48. На підтвердження розміру судових витрат у суді касаційної інстанції представником позивача надано копії додаткової угоди №4 до договору про надання професійної (правничої) допомоги від 01 лютого 2021 року № 02/21БСВ, рахунку від 10 липня 2022 року № 10-07 та меморіального ордену від 10 липня 2022 року № @2PL152848, згідно з якими витрати позивача на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції складають 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

49. Ураховуючи викладене, клопотання представника позивача про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції підтверджено належними доказами, а тому таке клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зудінова Олега Олексійовича задовольнити.

2. Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року у справі №640/24023/21 скасувати.

3. Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у справі №640/24023/21 задовольнити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18176,08 грн (вісімнадцять тисяч сто сімдесят шість гривень 08 ком).

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, ) на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Н.В. Шевцова

Н.А. Данилевич

В.Е. Мацедонська ,

Судді Верховного Суду