Справа № 932/10332/21
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Провадження № 2а/932/71/22
12 серпня 2022 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВРПП Бідгород-Дніпровського РВП ГУНП в Одеській області Майченко Владислава Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
01 грудня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Довженко О.В. звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №394294 від 29 липня 2021 року про притягнення з позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити провадження по справі.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 липня 2021 року інспектором ВРПП Бідгород-Дніпровського РВП ГУНП в Одеській області Майченко В.С. відносно позивача винесено постанову серії БАВ №394294 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. В постанові зазначено, що 29.07.2021 року о 15 год. 06 хв. в Одеській області Білгород-Дніпровському районі на а/ш Н-33 66 км позивач керував транспортним засобом Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 , та, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав переваги в русі пішоходам, чим порушив вимоги п.18.1 ПДР України. Вважає постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам. Так, 29.07.2021 року позивача дійсно зупинили працівники патрульної поліції та повідомили про порушення п.18.1 ПДР України, однак на його прохання надати докази скоєння правопорушення, останні цього не зробили та після перевірки документів його відпустили і він продовжив рух. Проте справа все ж таки була розглянута у відсутності позивача, в постанові не зазначено жодного доказу на чому саме ґрунтується висновок щодо наявності адміністративного правопорушення в діях позивача. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з численним порушенням норм КУпАП та чинного законодавства загалом, дії позивача ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП не мають, тому звернувся до суду із цим позовом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.12.2021 року зазначена адміністративна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2021 року адміністративний позов було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
13.12.2021 року на адресу суду від представник позивача ОСОБА_1 адвоката Довженко О.В. надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
10.02.2022 року на адресу суду від представника відповідача Головного управління національної поліції в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначив, що 29.07.2021 року о 15 год. 06 хв. на 66-му км. а/ш Н-33 працівниками поліції було зупинене ОСОБА_1 , який рухався на транспортному засобі Toyota Highlander, д.н.з. НОМЕР_1 . Підставою для зупинки слугувало порушення п. 18.1 ПДР, яке виразилося у ненаданні переваги в русі пішоходам, які рухались по нерегульованому пішохідному переході, розташованому на 66-му км. а/ш Н-33. Факт порушення позивачем п.18.1 ПДР був зафіксований на відео реєстратор, встановлений на службовому автомобілі марки Reno, д.н.з. НОМЕР_2 , проте через великий проміжок часу він автоматично був видалений з пам`яті відео реєстратора, через що надати запис на адресу суду не вбачається можливим. Працівники поліції після зупинки транспортного засобу представились водію, пред`явили службові посвідчення, перевірили водійське посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування ЦПВ власників наземних транспортних засобів, роз`яснили водію приписи ст.ст. 268 та 289 КУпАП. Після чого безпосередньо ОСОБА_1 в рамках розгляду справи продемонстрували відеозапис із відео реєстратора, який підтверджував його винуватість. Співробітниками поліції було прийняте рішення про винесення постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.122 КУпАП, в якій ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис в усіх наявних для цього графах та зазначив, що її копію отримувати не буде. Вищевказані обставини підтверджуються рапортами співробітників поліції. Дії працівників поліції по складанню постанови серії БАВ №394294 за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача цілком законні та проведені відповідно до діючого законодавства України. Твердження представника позивача про те, що постанова була складена без участі позивача, не може бути взята до уваги, оскільки в оскаржувану постанову були внесені відомості, які міг повідомили виключно позивач, а саме його місце проживання, яке зазначено в п.4 оскаржуваної постанови. Позивач не міг не зрозуміти, що відносно нього складаються матеріали у справі про адміністративне правопорушення, оскільки йому чітко про це було повідомлено, із ознайомленням з відповідними доказами та пропонуванням отримати копію постанови.
17.03.2022 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Довженко О.В. надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України відповідачі не «мають право», а зобов`язані довести правомірність свого рішення. Проте, до відзиву не додано жодного доказу на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст.122 КУпАП шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №394294 від 29.07.2021 року. Твердження у відзиві, що запис на відео реєстратор вівся, але не зберігся є введенням суд в оману, оскільки такий запис не відбувався, а в іншому разі він би був наданий суду. Щодо внесення відомостей до постанови, які могли повідомили виключно позивач, то про такі відомості працівники поліції дізналися під час перевірки документів, які були наданні позивачем після його зупинки. Крім того, звертає увагу суду на те, що до відзиву були надані ксерокопії поганої якості рапортів працівників поліції, складені 31.01.2022 року. При цьому, саме правопорушення, в якому звинувачують позивача, нібито сталося аж 29.07.2021 року, тобто понад п`ять місяців тому від дати складання поліцейськими рапортів. Й доволі чітке й послідовне описання обставин зупинки позивача, від дати якої минуло стільки часу, наводить на сумніви щодо правдивості таких пояснень, тим паче відсутні належні докази на підтвердження таких обставин.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява надійшла до суду 01.12.2021 року, отже, з наведених обставин суд вважає, що строк на оскарження постанови позивачем, який пропущено з поважних причин, підлягає поновленню.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою від 29 липня 2021 року серії БАВ №394294 у справі про адміністративне правопорушення, інспектором ВРПП Білгород-Дніпровського РВП ГУНП в Одеській області Майченко В.С. накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 29.07.2021 року о 15 год. 06 хв., рухаючись в Одеській області Білгород-Дніпровському районі на а/ш Н-33 66 км, керував транспортним засобом Toyota Highlander, д.н.з. НОМЕР_1 , та, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав переваги в русі пішоходам, чим порушив вимоги п.18.1 ПДР України.
Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, що затверджені Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами і доповненнями, Кодексом України про адміністративні правопорушення.
В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до постанови серії БАВ №394294 від 29.07.2021 року позивачу інкримінується порушення п.18.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.
Пунктом 18.1 ПДР України передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, становить адміністративне правопорушення.
Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З наведених положень чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Оскаржена позивачем постанова від 29 липня 2021 року серії БАВ №394294 не містить інформації про те, що подія правопорушення фіксувалась на фото чи відеозапис, а також не містить вказівки на технічний засіб, який використовувався із цією метою, пункт 7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються» не заповнений. Одного лише опису в оскарженій постанові адміністративного правопорушення у вигляді не надання переваги в русі пішоходам, не достатньо для доведення факту вчинення адміністративного правопорушення. Доказів протилежного відповідачами суду не надано.
Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.
Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно із вимогами ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Внаслідок недоведеності факту порушення позивачем вищенаведених вимог КУпАП, та не надання відповідачем доказів правомірності його дій з винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення на нього штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування оспорюваної ним постанови та закриття провадження по справі підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до інспектора ВРПП Бідгород-Дніпровського РВП ГУНП в Одеській області Майченко Владислава Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВРПП Бідгород-Дніпровського РВП ГУНП в Одеській області Майченко Владислава Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №394294 від 29 липня 2021 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева