Справа № 826/20454/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Київ № 826/20454/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Енергетичної митниці ДФС

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Енергетичної митниці ДФС, з вимогами: визнати незаконним і скасувати наказ Енергетичної митниці ДФС від 10 березня 2016 року №99-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; зобов`язати Енергетичну митницю ДФС зробити запис у трудовій книзі ОСОБА_1 «Звільнити із займаної посади за власним бажанням відповідно до п. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України» з 25 травня 2017 року; стягнути з Енергетичної митниці ДФС на користь ОСОБА_1 допомогу по тимчасовій непрацездатності за період із 11 березня 2016 року по 25 березня 2016 року, що становить 6136,35 грн; стягнути з Енергетичної митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку, що становить 71590,75 грн; стягнути з Енергетичної митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 11 березня 2016 року по 25 травня 2017 року, що становить 123545,18 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2018 у задоволенні вимог позивача відмовлено.

Водночас суд першої інстанції вирішив вийти за межі позовних вимог і зобов`язав Енергетичну митницю ДФС унести до наказу від 10 березня 2016 року №99-о «Про звільнення ОСОБА_1 » зміни в частині зазначення дати, з якої ОСОБА_1 звільнено із займаної посади, зазначивши дату, якою є 04 квітня 2016 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.08.2021 №826/20454/16 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2018 і постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 скасовано й ухвалено нову постанову, якою визнано протиправним і скасовано наказ Енергетичної митниці ДФС від 10 березня 2016 року №99-о; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу ІТ Енергетичної митниці ДФС з 11 березня 2016 року, в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період із 11.03.2016 по 25.05.2017 адміністративну справу №826/20454/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції

Листом Верховного Суду від 19.08.2021 №826/20454/16/55299/21 матеріали справи №826/20454/16 скеровано до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2021 прийнято адміністративну справу №826/20454/16 суддею Літвіновою А.В., в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до свого провадження.

Вказаною ухвалою зобов`язано сторін у строк до 20.10.2021 із врахуванням постанови Верховного Суду від 12.08.2021 №826/20454/16 надати суду необхідні документи для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та підготувати письмові пояснення з приводу спірних правовідносин.

Позивачем подано заяву від 02.09.2022 в якій зазначено, що станом на 31.08.2022 розгляд справи здійснюється, а отже період затримки розрахунку складає 2364 дні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як було зазначено вище, Постановою Верховного Суду від 12.08.2021 №826/20454/16 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2018 і постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 скасовано й ухвалено нове рішення, в частині позовних вимог про стягнення з Енергетичної митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період із 11 березня 2016 року по 25 травня 2017 року адміністративну справу №826/20454/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, у даному випадку вирішенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Частинами першою та другою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд звертає увагу, що судовий розгляд даної справи здійснювався понад 1 рік з причин, що не залежали від позивача.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (із змінами і доповненнями) порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, підпунктом "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі також - Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 Порядку №100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом першим пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до абзацу другого пункту 8 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

Згідно довідок Енергетичної митниці ДФС від 11.09.2017 №20, від 19.01.2018 №10 про середньомісячну заробітну плати ОСОБА_1 сума середньоденної заробітної плати позивача складає - 409,09 грн.

Оскільки днем звільнення позивача є 11.03.2016, справа вирішена по суті 12.08.2021, то на період часу вимушеного прогулу позивача з 11.03.2016 по 12.08.2021 (включаючи перший та останній день цього проміжку) припадає 1357 робочих днів.

З урахуванням викладеного, стягненню з Енергетичної митниці ДФС на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.03.2016 по 12.08.2021 у сумі 555 135,13 грн. (409,09 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 1357 днів (робочі дні за час вимушеного прогулу)).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, на виконання вимог статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись статтями 72-77, 90, 134, 241-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Енергетичної митниці ДФС (04215, м. Київ, вул. Світлицького, 28-а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 555 135 (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч сто тридцять п`ять гривень) 13 копійок.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Енергетичної митниці ДФС (04215, м. Київ, вул. Світлицького, 28-а, ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.