Справа № 160/7512/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 160/7512/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Сафронової С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року (м. Дніпро, суддя Рищенко А.Ю.) у справі № 160/7512/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-

встановив:

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач або скаржник), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10.05.2022 №211 о/с про звільнення старшого інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити позивача на службі в поліції на посаді старшого інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 10.05.2022 року;

- стягнути за рахунок державних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 10.05.2022 по день фактичного розрахунку;

- стягнути за рахунок державних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь позивача додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. за період з 24.02.2022 по 22.03.2022, а в розмірі 30 000 грн. щомісячно, починаючи з 23.03.2022 до дня припинення та/або скасування воєнного стану в Україні;

- стягнути за рахунок державних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь позивача грошове забезпечення за проходження служби за період з 01.04.2022 по 10.05.2022.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10.05.2022 №211 о/с про звільнення старшого інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції.

- поновлено позивача на службі в поліції на посаді старшого інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 11.05.2022 року.

- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.05.2022 року по 15.08.2022 року у розмірі 44 219,52 грн.

- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на службі в поліції капітана поліції ОСОБА_1 старшого інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області та стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивоване тим, що допущені відповідачем порушення процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є суттєвими та такими, що мають наслідком скасування наказу про звільнення позивача посади.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що позивач не подав дисциплінарній комісії та суду докази поважності невиходу на службу, а сам факт невиходу на службу позивач не заперечує. Скаржник вказує, що на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк виконувати накази керівника, однак позивач не виконав наказ ГУНП в Донецькій області від 25.02.2022 №330. Вважає, що скоєний позивачем дисциплінарний проступок є суттєвим та явно не сумісним з проходженням служби в поліції. Зазначає, що на день звільнення грошове забезпечення позивачу не встановлювалось, у зв`язку з чим кошти за час вимушеного прогулу стягненню не підлягають.

З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому наголошує, що позивач нехтував вимогами Дисциплінарного статуту щодо забезпечення позивачу права на захист під час проведення дисциплінарного провадження. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення суду залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що 07.11.2015 наказом ГУ НП в Донецькій області №65 о/с позивач був призначений на посаду інспектора Іллічівського відділення поліції Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

01.04.2022 наказом ГУ НП в Донецькій області №159 о/с відповідно до п.8 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, позивачу припинено виплату грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю на службі без поважних причин.

20.04.2022 наказом ГУ НП в Донецькій області №460 призначено службове розслідування відносно позивача у зв`язку з надходженням до ГУ НП в Донецькій області рапорту начальника УПД ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_2 про те, що позивач після евакуації з м. Маріуполя Донецької області відмовляється прибути до визначеного місця несення служби.

Також, наказом №460 від 20.04.2022 створено дисциплінарну комісію.

06.05.2022 дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим інспектором відділу ювенальної превенції УПД ГУНП в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_3 , відповідно до якого за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п.п.1, 4 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у невиході на службу без поважних причин під час дії на території держави воєнного стану і як наслідок - скоєнні вчинку, який є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції України, рекомендовано звільнити зі служби в поліції старшого інспектора відділу ювенальної превенції УПД ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу ГУ НП в Донецькій області від 10.05.2022 №211 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 10.05.2022.

З метою захисту порушеного права на працю, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивоване тим, що не здійснивши згідно ст. 18 Дисциплінарного статуту та Порядку №893 відповідного виклику позивача для надання пояснень в рамках проведеного відносно нього службового розслідування, відповідач тим самим позбавив позивача законного права викласти своє ставлення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, навести свої доводи та міркування щодо них, спростувати їх, повідомити про докази, що їх спростовують тощо. Відтак, суд першої інстанції вказав, що фактично відповідач позбавив позивача права на захист під час проведення службового розслідування. Водночас, зважаючи на встановлені та підтверджені матеріалами справи порушення відповідачем процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд першої інстанції не надавав оцінку обставинам наявності чи відсутності в діях позивача складу дисциплінарного проступку, оскільки це є достатньою підставою для скасування спірного наказу. Також, суд зазначив, що право позивача порушено з 11.05.2022, а тому період вимушеного прогулу позивача обраховується з 11.05.2022 (дня поновлення на посаді) по 15.08.2022 (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді), у зв`язку з чим, стягненню з ГУ НП в Донецькій області на користь позивача підлягає грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 11.05.2022 по 15.08.2022 (96 днів) у розмірі 44 219,52 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до приписів частини 1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Приписами статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Приписами статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до приписів статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Приписами ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою (ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Згідно з ч. 6 ст. 18 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Відповідно до ч.7 ст. 18 Дисциплінарного статуту виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Апеляційний суд враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану", затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в України введено воєнний стан. В подальшому, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022

Також, Законом України № 2123-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут доповнено розділом V.

Так, ч. 1 ст. 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Приписами ч. 1-3 ст. 27 Дисциплінарного статуту встановлено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Крім того, ч. 4 ст. 27 Дисциплінарного статуту передбачено, що від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Колегією суддів досліджено, що 20.04.2022 наказом ГУ НП в Донецькій області №460 призначено службове розслідування відносно позивача у зв`язку з надходженням до ГУ НП в Донецькій області рапорту начальника УПД ГУНП в Донецькій області капітана поліції В. Юрова про те, що позивач після евакуації з м. Маріуполя Донецької області відмовляється прибути до визначеного місця несення служби.

В подальшому, 06.05.2022 дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим інспектором відділу ювенальної превенції УПД ГУНП в Донецькій області капітаном поліції М. Сивенюком, відповідно до якого за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п.п.1, 4 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у невиході на службу без поважних причин під час дії на території держави воєнного стану і як наслідок - скоєнні вчинку, який є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції України, рекомендовано звільнити зі служби в поліції старшого інспектора відділу ювенальної превенції УПД ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 .

Апеляційний судом зі змісту матеріалів справи встановлено, що пунктом 1 наказу ГУНП в Донецькій області від 25.02.2022 №330 тимчасовим місцем дислокації особового складу визначено Покровське РУП.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що з метою виконання наказу ГУНП в Донецькій області від 25.02.2022 №330 позивач прибув до визначеного місця несення служби, а саме до Покровського РУП.

Крім того, матеріали справи також не містять доказів того, що позивач повідомляв його безпосередньому керівнику про відсутність можливості виконати наказ від 25.02.2022 №330.

Апеляційний суд враховує, що позивачем взагалі не заперечується його неприбуття до Покровського РУП.

Разом з цим, позивачем не вказано жодних доводів стосовно протиправності наказу відповідача від 06.05.2022 №502, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, а сам наказ від 06.05.2022 №500 позивачем не оскаржується.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що неприбуття до визначеного місця несення служби, а саме до Покровського РУП, невихід на службу без поважних причин під час дії на території держави воєнного стану, свідчать про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, який суперечить покладеним на нього обов`язкам та який є не несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції України, оскільки підриває довіру до позивача як до носія влади та авторитет органів поліції.

Колегія суддів звертає увагу, що проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

В свою чергу, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог через те, що відповідачем допущені порушення процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, які є суттєвими та такими, що мають наслідком скасування наказу про звільнення позивача посади.

Так, суд першої інстанції встановив, що фактично відповідач позбавив позивача права на захист під час проведення службового розслідування.

Натомість, колегія суддів зазначає, що у зв`язку з неприбуттям до визначеного місця несення служби, а саме до Покровського РУП, невиходом на службу без поважних причин під час дії на території держави воєнного стану, згідно приписів ч. 4 ст. 27 Дисциплінарного статуту, відповідач не був зобов`язаний відібрати пояснення у позивача, а останній вважає таким, що відмовився від надання пояснень.

З цих підстав, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що відповідач допустив порушення процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та позбавив позивача права на захист під час проведення службового розслідування.

Відтак, апеляційний суд вважає, що відповідачем правомірно обрано позивачу вид дисциплінарного стягнення, зокрема обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що спірний наказ відповідача про звільнення позивача від 10.05.2022 №211 є правомірним та не підлягає скасуванню. Таким чином, вимоги позивача стосовно його поновлення на службі в поліції на посаді старшого інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 11.05.2022 року, а також стягнення середньої заробітної плату за час вимушеного прогулу, не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування спірного наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, з огляду на зміст ч. 1 ст. 308 КАС України, в іншій частині рішення суду першої інстанції перегляду не підлягає.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно приписів п. 1-4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З цих підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду слід скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 160/7512/22 скасувати в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10.05.2022 №211 о/с про звільнення старшого інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області Сивенюка Михайла Олександровича зі служби в поліції, поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 11.05.2022 року, стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.05.2022 року по 15.08.2022 року у розмірі 44 219,52 грн., та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 160/7512/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова