Справа № 120/3720/22
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3720/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик В.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

07 листопада 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України та до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні Висновку про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи з 26.05.2016 року відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ №850 від 21.10.2015 року;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ №850 від 21.10.2015 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ №850 від 21.10.2015 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.

Відповідачі правом подання письмових відзивів на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 є вдовою колишнього працівника міліції ОСОБА_2 , який проходив службу в органах МВС України на посаді дільничного інспектора міліції Ладижинського міського відділу Тростянецького районного відділу управління МВС України у Вінницькій області.

Відповідно до наказу начальника УМВС України у Вінницькій області №131 о/с від 14.09.1999 року лейтенант міліції ОСОБА_2 був звільнений із займаної посади у запас Збройних Сил по статті 64 п. "б" (через хворобу).

19.10.2009 року ОСОБА_2 було встановлено II групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із виконанням службових обов`язків, а саме, ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС та у 2010 році було призначено та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 38846,64 грн.

26.05.2016 року за результатами повторного огляду МСЕК ОСОБА_2 встановлено І групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із виконанням службових обов`язків, а саме ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 564624.

Отримавши статус інваліда І групи, ОСОБА_2 особисто звертався до ГУ НП у Вінницькій області письмово із заявами з питань виплати одноразової грошової допомоги. Однак, за результатами розгляду цих звернень ГУ НП у Вінницькій області було надано відповіді про відмову в задоволенні звернень, які були оскаржені до Вінницького окружного адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.09.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління національної поліції України у Вінницькій області щодо відмови у вчиненні дій, пов`язаних із призначенням ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. Крім того, судом зобов`язано ГУНП у Вінницькій області з урахуванням висновків суду повторно розглянути звернення ОСОБА_2 щодо призначення та виплати одноразової допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану (актовий запис № 206).

18.11.2016 року ОСОБА_1 , яка є вдовою ОСОБА_2 , звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Однак, отримала відмову в задоволенні вказаної заяви. Відмова мотивована тим, що органи національної поліції не являються правонаступниками органів міліції. Зазначену відмову вона оскаржила до Вінницького окружного адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року у справі №802/802/17-а ОСОБА_1 відмовлено у задоволені адміністративного позову до Головного управління Національної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду України від 12.09.2017 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року без змін. У зазначеній ухвалі суд апеляційної інстанції зокрема наголосив, що позивачу слід звернутися із відповідною заявою до Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області.

26.09.2017 року позивач звернулась до Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області з заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, оскільки вона є спадкоємцем померлого колишнього працівника міліції ОСОБА_2 та надала копії документів.

17.10.2017 листом Управління внутрішніх справ України у Вінницькій області за №301/22-2017 позивачу надано відповідь на її звернення, якою було повідомлено, що відсутні правові підстави для прийняття відповідного рішення, зокрема - згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, за виплатою грошової допомоги має право звертатись тільки працівник міліції, таким чином виконати прохання немає можливості.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач оскаржила її до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №802/1986/17-а від 22.06.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Вінницькій області щодо не подання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви від 26.09.2017 року. Зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Вінницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням ОСОБА_2 І групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565-XII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду №802/1986/17-а від 11.12.2020 року апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УМВС України в Вінницькій області залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року - без змін.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області направлено до МВС України висновок з матеріалами щодо призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 . І групи інвалідності.

Листом від 16.01.2021 року Міністерства внутрішніх справ України повідомило ліквідаційну комісією УМВС України у Вінницькій області про повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття рішення, як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Не погоджуючись з такими діями Міністерства внутрішніх справ України, позивач звернулась до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за зверненням ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 I групи інвалідності, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року, зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням ОСОБА_2 І групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565- XII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 I групи інвалідності, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року та прийняти відповідне рішення із урахуванням висновків суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду №8120/2520/21-а від 11.10.2021 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06. 2021 року - без змін.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області направлено до Міністерства внутрішніх справ України висновок з матеріалами щодо призначення одноразової грошової допомоги.

За результатом розгляду висновку, Міністерство внутрішніх справ України листом від 19.01.2022 року відмовило у призначенні такої допомоги.

Не погодившись із отриманою відмовою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому І групи інвалідності МВС України прийнято не було, керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу ОСОБА_2 , не виносився наказ про виплату такої допомоги, як це передбачено п.9 Порядку №850, тому ОСОБА_1 , позивач по справі, як дружина покійного ОСОБА_2 , не могла набути право на отримання спірної допомоги, й невиплата такої допомоги її чоловіку не може розцінюватися у цьому випадку як завдання їй матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, відзначає наступне.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач відзначає, що питання стосовно наявності у її померлого чоловіка права на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності вже вирішено в межах розгляду інших справ.

Тобто, спірним питанням у межах даної справи є наявність права на отримання одноразової грошової допомоги у вдови ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого ОСОБА_2 .

Колегія суддів, надаючи оцінку вказаному, зазначає наступне.

Приписами статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1219 ЦК України визначає права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, тобто, ті, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми заробітної плати або інших виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Як встановлено з матеріалів справи підставою для звернення до суду з даним позовом слугувала незгода з наслідками дій Міністерства внутрішніх справ України, вчиненими на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року у справі №120//2520/21-а, яке набрало законної сили відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2021 року.

Предметом спору у даній справі є, окрім іншого, зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_2 I групи інвалідності, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року та прийняти відповідне рішення із урахуванням висновків суду.

Отже, питання стягнення конкретної суми грошової допомоги вишезазначеними рішеннями суду не вирішувалось.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір щодо призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 1 групи вирішено не було і відшкодування в конкретній сумі не присуджено, а тому право на нього померлий не набув, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правовідносини, які стали предметом спору у даній справі, не передбачають правонаступництва, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання" якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Враховуючи, що при житті ОСОБА_2 одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням І групи інвалідності не призначалась, колегія суддів приходить до висновку, що у позивача не було "законних сподівань" на виплату одноразової грошової допомоги, яка не була призначена її покійному чоловікові.

При цьому, судова колегія вважає помилковими посилання апелянта на рішення, які були прийняті в межах розгляду справ №120/2520/21-а, №802/802/17-а та №802/1986/17-а, як на підставу для задоволення позовних вимог з огляду на те, що зазначеними рішеннями суду було зобов`язано лише Міністерство внутрішніх справ України та Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області вчинити дії спрямовані на розгляд питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та прийняття відповідного рішення, яке прийнято не було. Отже, одноразова допомога вказаній особі не призначалась і не нараховувалась і її конкретна сума не визначалась.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.