Справа № 640/12206/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

за участю:

представника позивача: - Гаврилової О.Ю.,

представника відповідача: - Павленка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «П» від 22.03.2019 року №, складеного Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» № від 22.03.2019 року, складеного Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Н» від 06.06.2019 року №, складеного Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

22 грудня 2020 року, представник позивача звернувся до суду з заявою (т. 11 а.с. 221-224) про прийняття додаткового рішення у справі в частині судових витрат, в якій просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 413 141,28 грн., з яких 254 141,28 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, а 159 000 грн. - витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

12.01.2021 року представник ГУ ДПС у м. Києві звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру судових витрат (т. 11 а.с. 274-277), яке обґрунтовано тим, що позивачем заявлено суми до стягнення без урахування того, що позовні вимоги задоволено частково, а не повністю, тобто підлягають застосуванню вимоги частини 3 статті 139 КАС України.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково:

- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 254 140,50 грн. (двісті п`ятдесят чотири тисячі сто сорок гривень п`ятдесят копійок);

- у задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим судовим рішенням, Головне управління державної податкової служби у м. Києві та Товариство з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» звернулися із апеляційними скаргами.

Так, Головне управління державної податкової служби у м. Києві просить скасувати додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року в частині задоволених вимог про відшкодування судових витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» просить скасувати додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року в частині відмови у стягненні з Головного управління ДПС у м. Києві 159 000 грн., що становлять витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

12 квітня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 14617, від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд», відповідно до змісту якої відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, наголошує, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися виключно в межах судового розгляду процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема, сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

12 квітня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 14889, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив, відповідно до змісту якого, позивач вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, при цьому, в межах спірних правовідносин замовлення експертизи відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом, у зв`язку з чим, відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат на підготовку експертного висновку.

Колегія суддів вважає за необхідне скасувати додаткове рішення суду в частині відмови у стягненні витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Також, варто зазначити, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI ).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано копії договору про надання правової допомоги від 19.06.2018 року (т. 11 а.с. 225-229), додаткової угоди №4 (т. 11 а.с. 230-231), рахунку від 09.09.2019 року №4/1 (т. 11 а.с. 232) на суму 120 384 грн., рахунку від 15.12.2019 року №4/2 (т. 11 а.с. 233) на суму 133 757,28 грн., а також акт приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг від 15.12.2020 року №2 до договору про надання правової допомоги від 19.06.2018 року (т. 11 а.с. 234-235), платіжні доручення від 11.09.2019 року №293 (т. 11 а.с. 246) на суму 120 384 грн. та від 17.12.2020 року №14140 (т. 11 а.с. 245а) на суму 133 757,28 грн.

Згідно з пунктом 1 додаткової угоди №4 до договору про надання правової допомоги від 19.06.2018 року Адвокатське об`єднання «ВБ Партнерс» надає професійну правничу допомогу ТОВ «Голдфіш-Інвест-Буд», пов`язану з представництвом його інтересів в Окружному адміністративному суді міста Києва, Шостому апеляційному адміністративному суді та адміністративному суді у складі Верховного Суду у справі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.03.2019 року № та №, від 06.06.2019 №, в порядку, передбаченому ст. 16 КАС України.

При цьому, сторони погодили, що вартість юридичних послуг (професійної правничої допомоги), визначених в пункті 1 цієї додаткової угоди, становить суму в гривні, визначену як грошовий еквівалент 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день підписання рахунку виконавцем, у т.ч. ПДВ (пункт 3 додаткової угоди №4).

Відповідно до підпунктів 3.1 та 3.2 пункту 3 додаткової угоди №4 суму в гривні, визначену як грошовий еквівалент 4 800 (чотири тисячі вісімсот) доларів США 00 центів за офіційним курсом до долару США на день підписання рахунку виконавцем, у т.ч. ПДВ, протягом двадцяти днів з дня відкриття Окружним адміністративним судом міста Києва провадження. Суму в гривні, визначену як грошовий еквівалент 4 800 (чотири тисячі вісімсот) доларів США 00 центів за офіційним курсом до долару США на день підписання рахунку виконавцем, в т.ч. ПДВ, протягом двох днів з дня прийняття рішення Окружним адміністративним судом міста Києва.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно наголошено, що зміст частини 4 статті 134 КАС України, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20).

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, незважаючи на вказану обставину, акт приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг від 15.12.2020 року №2 до договору про надання правової допомоги від 19.06.2018 року містить конкретний перелік послуг, які надані позивачу та який складається з 25 позицій.

Що стосується тверджень представника відповідача, що у заяві про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем жодним чином не обґрунтовується складність справи, необґрунтовано вплив вирішення справи на репутацію позивача, не наведено підстави визначення розміру витрат, не доведено співмірність такого розміру, слід зазначити, що (1) позивачем наведено відповідні аргументи у запереченнях (т. 11 а.с. 279-282), які оцінені судом, (2) обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається у даному випадку на відповідача, а позивач не зобов`язаний доводити співмірність таких витрат.

При розгляду даної справи, колегією суддів враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 826/7806/17, щодо застосування ст. 134 КАС України. У вказаному судовому рішенні зазначено, що аналіз положень ст. 134 КАС України дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, а саме: у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, дійшов висновку, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В інших справах «Ботацці проти Італії», «Іатрідіс проти Греції», у текстах своїх рішень у даних справах Європейський суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

З огляду на наявні у справі документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач обґрунтував розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу та підтвердив належними та допустимими доказами їх фактичне надання адвокатом та надав первинні документи про надання таких адвокатських послуг.

Доводи апеляційної скарги відповідача в даній частині не спростовують висновків, викладених у додатковому рішенні.

Втім, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, з огляду на наступне.

Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 137 КАС України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 КАС України). Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 46 КАС України).

Таким чином, КАС України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року № 824/647/19-а, як вірно зазначає суд першої інстанції.

Втім, судом не враховано, що згідно вищевказаного висновку, «оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою Товариства до звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування Товариству витрат на підготовку експертного висновку.»

Тобто, при розгляді справи Верховним Судом зроблено висновок, що витрати не підлягають відшкодуванню, у зв`язку з тим, що замовлення експертизи та отримання висновку експерта відбулось до звернення до суду із відповідним позовом.

Позаяк, відповідно до наявних матеріалів справи, 13 червня 2019 року, відповідно до договору № 13/19, ТОВ «Голдфіш-Інвест-Буд» замовлено у ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» проведення судової експертизи.

При зверненні до суду у липні із відповідним позовом, позивачем було вказано про замовлення експертизи, зокрема додано відповідну заяву про проведення економічної експертизи від 12.06.2019 року (додаток № 260), до позовної заяви додано також її копія з додатками для відповідача (додаток № 264) у зв`язку з чим, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції та, відповідно, відповідач були достеменно обізнані про даний факт, що, в свою чергу свідчить про те, що відповідач мав можливість брати участь у процедурі проведення експертизи, зокрема, подавати заяву про відвід експерта на підставі ч.8 ст. 104 КАС України, викликати експерта для допиту та вчиняти інші дії щодо спростування висновку експерта, в порядку, передбаченого нормами КАС України.

Колегія суддів також наголошує, що висновок експерта, в межах спірних правовідносин отримано вже після відкритті провадження у справі, а саме - 30.09.2019 року, тобто витрати, які були сплачені позивачем для проведення експертизи, були понесені у зв`язку з розглядом справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних з проведенням експертизи суду надано копії договору від 13.06.2019 року №13/19 (т. 11 а.с. 236-240), укладеного між позивачем та ТОВ «Центр судових експертиз Альтернатива», рахунку за послуги від 11.07.2019 року (т. 11 а.с. 241) на суму 159 000 грн. за проведення експертизи, акту надання послуг від 31.10.2019 року №01/88/19 (т. 11 а.с. 242), виписки з рахунку позивача (т. 11 а.с. 245) з відповідними відмітками банку та платіжного доручення від 15.07.2019 року №7712 (т. 11 а.с. 247) на суму 159 000 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що спірна економічна експертиза проводилась безпосередньо для використання висновку експерта як доказу в адміністративній справі щодо скасування податкових повідомлень - рішень від 22.03.2019 року та від 06.06.2019 року, складення висновку експерта № 127/19 від 30.09.2019 року відбулось після відкриття провадження у справі (що виключає можливість застосування до спірних правовідносин висновку Верховного Суду, викладеного у справі № 824/647/19-а), про проведення експертизи відповідачу було достеменно відомо з моменту отримання копії позовної заяви, отже права відповідача жодним чином порушені не були, з огляду на що, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, у зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» - задовольнити, додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року - скасувати в частині відмовлених вимог та прийняти в цій частині нову постанову, про стягнення на користь позивача понесених витрат на проведення експертизи.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» - задовольнити.

Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року - скасувати в частині відмови у стягненні витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи та винести в цій частині нову постанову, якою стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» (02152, м. Київ, пр. Павла Тичини 1В, оф. В701) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19) судові витрати пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 159 000 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч гривень).

В іншій частині додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст рішення виготовлений 08 листопада 2022 року.