Справа № 420/4947/22
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/4947/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» про стягнення судових витрат по справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до суду з позовом, в якому просить суд скасувати рішення ГУ ДПС в Одеській області №3170036/38296342 від 28.09.2021 року, №3841841/38296342 від 22.02.2022 року, №3841850/38296342 від 22.02.2022 року; зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» №6 від 13.08.2021 року, №13 від 15.09.2021 року, №19 від 21.09.2021 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» до Головного управління ДПС в Одеській області, ДПС України про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДПС в Одеській області №3170036/38296342 від 28.09.2021 року, №3841841/38296342 від 22.02.2022 року, №3841850/38296342 від 22.02.2022 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» відмовлено у реєстрації податкових накладних № 6 від 13.08.2021 року, № 13 від 15.09.2021 року, №19 від 21.09.2021 року. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» №6 від 13.08.2021 року, №13 від 15.09.2021 року, №19 від 21.09.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датами їх подання на реєстрацію. Стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» судові витрати у розмірі 7443 грн. (сім тисяч чотириста сорок три гривні).

На вказане рішення суду Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

15 серпня 2022 року на адресу суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу ГУ ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 року у справі №420/4947/22 без задоволення, судове рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (ВП 44069166) на користь ТОВ «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» судові витрати по справі.

22 серпня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» звернулось до суду з клопотанням про долучення доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Зокрема, позивач просить долучити до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги №15 від 05.08.2022 року та акт виконаних робіт від 16.08.2022 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року без змін.

Згідно з вимогами ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового судового рішення у справі №420/4947/22.

Пунктом 3 ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з вимогами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» №7 від 20.05.2013 року встановлено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Вимогами ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями частини третьої статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до вимог ч.9 статті 139 КАС України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог ч.4 статті 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3500,00 грн. надано:

- договір про надання правничої допомоги №15 від 05.08.2022 року;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги ВН 116907 від 05.08.2022 року;

- платіжна квитанція АТ Ощадбанк від 12.08.2022 на суму 3500 грн.

- акт виконаних робіт до договору від 16.08.2022 року;

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Вищевказані висновки зазначені в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року по справі №922/2685/19.

Колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в провадженні П`ятого апеляційного адміністративного суду знаходиться більше 10 аналогічних справ за позовами ТОВ «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області, спори по яких є подібними.

При цьому, дослідивши матеріали даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає заявлений представником ТОВ «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат шляхом компенсації витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності, у розмірі не більше 1750 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 242, 243, 311, 252, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» про стягнення судових витрат по справі №420/4947/22 задовольнити частково.

Ухвалити у справі №420/4947/22 додаткову постанову.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ-ЕНЕРГОТРЕЙД» судові витрати у сумі 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.