Справа № 440/17391/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: А.О. Чеснокова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 р. Справа № 440/17391/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2022, по справі № 440/17391/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 43/1600-0207-15 від 12.11.2021 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії станом на 19.11.2019 року № 33/37-4/1424 від 22.10.2021 року з урахуванням її відсоткового розміру 51% відповідного грошового забезпечення та забезпечити її виплату з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 43/1600-0207-15 від 12.11.2021 року про відмову у здійсненні перерахунку з 01.12.2019 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці № 33/37-4/1424 від 22.10.2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки № 33/37-4/1424 від 22.10.2021 року з урахуванням її відсоткового розміру 51% відповідного грошового забезпечення, а також здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

В подальшому позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою заяву про розподіл судових витрат задовольнити повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про не врахування судом першої інстанції, що законодаством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який надається адвокатом при сплаті клієнтом послуг, також не встановлено форму такого документа.

На підставі ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС Українисудові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та дійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1,7 ст. 139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.08.2020 по справі № 810/3213/16.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги № 43/21 від 01.11.2021 із адвокатом Новицьким В.В., розрахунок попереднього розміру судових витрат, акт надання послуг по догору № 43/21 від 01.11.2021, квитанція № 43/21 від 08.12.2021.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про відшкодування витрат на праничу допомогу, виходив з відсутності доказів фактичного понесення позивачем таких витрат, з огляду на надання лише копії платіжного документа.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 08.09.2020 у справі № 640/10548/19, постанові від 29.10.2020 у справі № 2686/5064/20, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України та частини сьомої статті 139 КАС України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначені норми були введені в КАС України з 15.12.2017 року, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами господарювання, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів - суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі № 640/10548/19.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Не зважаючи на те, що судами різних юрисдикцій тлумачилися норми ЦПК і ГПК України, вищенаведена практика є застосовною до обставин цієї справи, оскільки у ЦПК, ГПК і КАС України вищеаналізовані норми є однаковими за змістом.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу з підстав ненадання оригіналу платіжного документа щодо оплати послуг адвоката.

Натомість, колегія суддів за наслідком аналізу наданих позивачем документів на підтвердження понесення судових витрат на надання правової допомоги, вказує про надання необхідного іх преліку для здійснення відшкодування таких витрат.

Стосовно суті заяви про ухвалення додаткового рішення колегія суддів, виходить з наступного.

Так, відповідно до акту від 06.11.2021 року наданих послуг до договору № 43/21 про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2021 року адвокатом надано наступні послуги:

- зустріч із замовником, з`ясування підстав, мети звернення та узгодження правової позиції, аналіз предмета та підстав зверення до суду - 250 грн.;

- вивчення документів, наданих замовником, відповідних нормативних актів, специфіки спору тощо - 250 грн.;

- вивчення правової позиції та судової практики щодо перспектив вирішення питання замовника - 500 грн.;

- підготування заяви про призначення/перерахунок пенсії з відповідним переліком документів та позовної заяви по суті справи з докладним правовим обгрунтуванням позиції, оформлення додатків до неї та подання до Полтавського окружного адміністративного суду - 1000 грн.;

- супровід справи у суді першої інстанції до винесення рішення по суті, як комплексна послуга з попередньою оплатою включно (з ознайомленням із відзивом на позов та написання і подання до суду відповіді на відзив щодо пояснень, міркувань та аргументів, наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення в разі потреби) - 1000 грн.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів зазначає, що такі послуги як зустріч із замовником, з`ясування підстав, мети звернення та узгодження правової позиції, аналіз предмета та підстав зверення до суду, вивчення документів, наданих замовником, відповідних нормативних актів, специфіки спору, вивчення правової позиції та судової практики щодо перспектив вирішення питання замовника, підготування заяви про призначення/перерахунок пенсії з відповідним переліком документів та позовної заяви по суті справи з докладним правовим обгрунтуванням позиції, оформлення додатків до неї та подання до Полтавського окружного адміністративного суду за своїм змістом є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складення адміністративного позову.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Виходячи з викладеного стосовно такої послуги як супровід справи у суді першої інстанції до винесення рішення по суті (з ознайомленням із відзивом на позов та написання і подання до суду відповіді на відзив щодо пояснень, міркувань та аргументів, наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення в разі потреби) колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Так, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В подальшому розгляд справи, за наслідками якого прийнято оскаржуване судове рішення, проведений за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження без участі учасників, у тому числі і представника позивача.

При цьому, будь-яких процесуальних документів (окрім позовної заяви), складених адвокатом під час перебування справи в провадженні суду першої інстанції до винесення судового рішення, у тому числі відповіді на відзив відповідача, про який зазначено у акті наданих послуг, матеріали справи не містять.

Отже, колегія суддів, застосовуючи принцип необхідності та дійсності наданих послуг із урахуванням юридичного результату для сторони, що досягнутий внаслідок таких послуг, не знаходить підстав для відшкодування цього виду послуги.

Таким чином, виходячи з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, враховуючи, що розгляд справи проведений в порядку письмового провадження без участі представника позивача, справа є незначної складності, у даній категорії справ наявна сформована судова практика, колегія суддів вважає співмірними та належними до відшкодування судові витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката у суді у розмірі 2000 грн.

Тож, заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Крім того, у апеляційній скарзі позивачем заявлені вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу за подання апеляційної скарги у розмірі 1000 грн.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що за умовами договору № 43/21 про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2021, укладеному між позивачем та адвокатом Новицьким В.В., п. 1.1 "предмет договору" передбачено, що на виконання замовлення виконавець уповноважується бути представником замовника у Полтавському окружному адміністративному суді, представляти замовника перед юридичними особами з питань, пов`язаних з передбаченим правом, а саме: підготування позову про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідно до п. 1.4 зазначеного договору факт надання відповідних послуг з боку виконавця засвідчується актами наданих послуг.

На підставі викладеного колегія суддів звертає увагу про відсутність у змісті договору про надання правничої допомоги від 01.11.2021 уповноваження представника позивача на представництво позивача у судах апеляційної інстанції.

Крім того, на підтвердження надання вказаних послуг щодо складання апеляційної скарги позивачем не надано жодних доказів, зокрема акту надання послуг, як передбачено п. 1.4 договоу № 43/21 від 01.11.2021.

Отже, колегія суддів зазначає про відсутність підстав відшкодування позивачу витрат з правничої допомоги, пов`язаних з поданням апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового про часткове задоволення заяви позивача про відшкодування судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 по справі № 440/17391/21 - скасувати.

Прийняти додаткову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий