Справа № 165/2969/22
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/2969/22
Провадження № 2-а/165/49/22

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про залишення адміністративного позову без руху

07 листопада 2022 року м.Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши матеріали адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 на постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення,-
встановив:
07 листопада 2021 року до суду в порядку ст. 289, ст. 293 КУпАП надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.10.2022 року про притягнення заявника до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн.
Пунктом 3 ч.1 ст.171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, приходжу до висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, у зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, в тому числі шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні зокрема адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, скарга ОСОБА_1 на постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.10.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, з якою він звернувся в порядку ст. 289 КУпАП, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та до вказаної заяви застосовуються вимоги КАС України.

Згідно ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини та зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Крім того, згідно із ч.1, ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Разом з тим, подана ОСОБА_1 скарга не відповідає вищевказаним вимогам, у скарзі не вказано відповідача, яким є юридична особа - суб`єкт владних повноважень, до якого мають висуватися позовні вимоги, подана скарга не є позовною заявою
Відповідно до ст.235 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, від імені яких здійснювати розгляд справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Проте, у зазначеній скарзі не вказано суб`єкта владних повноважень, рішення якого оскаржується до суду.
Заявником не вказано, до кого саме висуваються позовні вимоги, які не конкретизовано, не зазначено, які саме докази обґрунтовують вимоги та не міститься посилання щодо місця знаходження оригіналів доказів, а також не міститься письмового підтвердження про те, що не було подано іншого позову (позовів) з тим самим предметом та з тих самих підстав до суб`єкта владних повноважень, рішення якого оскаржується.

В порушення вимог ст. 161 КАС України, до заяви не долучено копій документів у кількості, яка відповідає кількості учасників справи, а також документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що його звільнено від сплати судового збору у відповідності до п.134 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір".

Згідно із ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Конструкція пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір», в якому йдеться про «справи, пов`язані з порушенням їхніх прав», вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даною заявою стало безпідставне та незаконне, на думку позивача, притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що вимоги ОСОБА_1 не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, гарантій закріплених законодавством, саме, як учасника бойових дій. Тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року, справа № 545/1149/17.

Таким чином, позивачем за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення має бути сплачено судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Отже, позивачу необхідно здійснити оплату судового збору за подання до суду позовної заяви про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», тобто 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496,20 грн. та надати для суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що скарга ОСОБА_1 подана без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 КАС України, суддя приходить висновку, що її слід залишити без руху для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 243, 248, 286 КАС України,-

постановив:
Скаргу ОСОБА_1 на постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.10.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення вказаних недоліків позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис О.Р. Ференс-Піжук