Справа № 160/6/20
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 листопада 2022 року Справа №160/6/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Коренева А.О., розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 06 березня 2020 року у справі №160/6/20, -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати у період з 01 січня 2017 р. по 18 жовтня 2018 року індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ; зобов`язати військову частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2017 р. по 18 жовтня 2018 року; визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення 19 жовтня 2018 року остаточного розрахунку при звільненні з військової служби ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні військової служби за період з 19 жовтня 2018 року по день постановлення адміністративним судом рішення у даній справі.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року набрало законної сили 24 червня 2020 року та видано виконавчий лист.

08 листопада 2022 року від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій позивач просить: зобов`язати боржника - військову частину НОМЕР_1 подати до суду у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 р. у справі № 160/6/20, в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 19 жовтня 2018 р. по 06 березня 2020 р.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, суд прийшов до висновку, що клопотання про встановлення судового контролю не належить до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. ч. 2-3 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що 31 липня 2020 р. представником стягувача до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скерована заява про примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 року у справі № 160/6/20 року. 09 лютого 2022 року у межах виконавчого провадження боржником виплачений середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 19 жовтня 2018 року по 06 березня 2020 року у розмірі 7 544,54 грн. Станом на момент звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року у справі № 160/6/20 лишається не виконаним в частині 354 858,61 грн., внаслідок нарахування невірної величини та виплати неповної суми середнього розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні стягувана з військової служби.

Представник стягувача вважає, що у даному випадку наявні усі законодавчо визначені підстави для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання зазначеного судового рішення.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з цим, позивач не навів обставин та не надав доказів, які підтверджують необхідність встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Також, суд не вважає за необхідне зобов`язувати відповідача подавати звіт про виконання судового рішення в даній адміністративній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2020 року було видано виконавчий лист про зобов`язання військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2017 р. по 18 жовтня 2018 року; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні військової служби за період з 19 жовтня 2018 р. по день постановлення адміністративним судом рішення у даній справі, строк пред`явлення якого до виконання становить до 24.06.2023 року.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові по справі N 235/7638/16-а від 31.07.2018.

Суд також враховує, що відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За правилами ч. 8 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві та провадиться як в порядку, встановленому ст. 382 так і в порядку, передбаченому ст. 287 КАС України.

При цьому, приписи ст. 382 КАС України не містять застережень щодо процесуальної можливості суду встановити судовий контроль під час вирішення спору по суті чи після ухвалення судового рішення.

Часових обмежень права суду вказана норма адміністративного процесуального права не містить.

Разом з цим, суд враховує, що, звертаючись із заявою в порядку ст. 382 КАС України, позивач обґрунтовує свої вимоги не виконанням відповідачем судового рішення під час його примусового виконання, зокрема, внаслідок нарахування невірної величини та виплати неповної суми середнього розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні стягувана з військової служби, рішення суду від 06 березня 2020 р. у справі № 160/6/20 лишається не виконаним в частині 354 858,61. Тобто позивач не згоден з неналежним виконанням судового рішення в рамках виконавчого провадження щодо виконання рішення суду.

Наведені у заяві обставини свідчать про те, що забезпечення виконання судового рішення реалізовано позивачем шляхом його примусового виконання і у даному випадку відповідно до приписів ч. 8 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі має відбуватись у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу.

Оскільки звернення позивача не ґрунтується на обставинах щодо протиправності бездіяльності, дій чи рішень державного виконавця з виконання поданого ним виконавчого документа, за відсутності самостійної перевірки державним виконавцем представлених військовою частиною відомостей стосовно виконання судового рішення, суд доходить висновку про помилкове обрання заявником способу захисту порушених прав та інтересів під час виконання судового рішення та відсутність підстав для задоволення поданої заяви.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 370, 372, 373, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року у справі №160/6/20 - відмовити.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст. ст. 293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Суддя А.О. Коренев