Справа № 260/1544/22
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 260/1544/22 пров. № А/857/11453/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.;

суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року у справі № 260/1544/22 (головуючий суддя Гаврилко С.Є., м. Ужгород) за позовом ОСОБА_1 до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся у Закарпатський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якій просив визнати протиправним та скасувати Рішення прийняте начальником 1 групи прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип А) відділу прикордонної служби "Соломоново" (тип Б) капітаном Юлією Печенік Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Закарпатська область, м. Чоп, вул. Головна, буд. 55 а, ) про відмову в перетинанні державного кордону України від 28.03.2022 року.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що йому відмовлено у перетині державного кордону на виїзд з України у зв`язку із наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей щодо тимчасового обмеження у праві виїзду з України відповідно до статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України". Позивач вважає, що оскаржене рішення перешкоджає йому як батьку неповнолітньої дитини реалізувати намір перетнути кордон та виїхати за межі України у зв`язку із воєнним станом, тому звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (89600, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Головна, б.55 а, ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Восьмого апеляційного адміністративного суду, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

На обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні прийнято ряд процедур, відповідно до яких громадяни спрощено перетинають державний кордон, в т.ч. без паспортів, згод на виїзд дітей за кордон, відсутність сертифікатів вакцинації та інше. Також апелянт зазначає, що знято тимчасово ряд обмежень, таких як боргові та аліментні зобов`язання, які унеможливлювали перетин кордону до війни. Таким чином, апелянт вважає, що відповідач відмовляючи у перетині державного кордону України діяв протиправно та поставив під загрозу життя та здоров`я позивача ОСОБА_1 та його неповнолітнього сина. Апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги ту обставину, що на день винесення начальником 1 групи прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) капітаном Юлією Печенік Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 28 березня 2022 року, була винесена державним виконавцем Кальміуського відділу ДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) постанова про повернення виконавчого документу стягувача від 22.01.2021 року, якою виконавчий документ постанову №264/5347/15-ц видану 19.12.2018 Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди повернуто стягувачу, тому вважає, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

19 вересня 2022 року відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначає, що посадова особа Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України діяла відповідно до норм чинного законодавства України, а саме відповідно до Закону України «Про прикордонний контроль» та керувалась вимогами «Порядку дій уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України в разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон України та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких надано доручення, та порядок взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, які надали доручення» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 червня 2017 року №535, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2017 року за №1091/30959 та прийняла рішення про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі наявності в базі даних інформації про тимчасове обмеження в праві виїзду з України зазначеної особи, тому відповідч вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 28 березня 2022 року позивач разом з неповнолітнім сином прибув в міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення "Тиса" з метою виїзду з України.

В процесі здійснення прикордонного контролю посадовою особою відповідача з`ясовано, що в базі даних Державної прикордонної служби України наявні відомості про те, що постановою 8 від 02 квітня 2020 року Іллічівського районного суду м. Маріуполя, ВП 1 від 29 січня 2019 року Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), тимчасово обмежено у праві виїзду з України відповідно до статті 6 пункту 5 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

З урахування встановленої відповідачем інформації, начальником 1 групи прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби "Тиса" (тип А) відділу прикордонної служби "Соломоново" (тип Б) капітаном Юлією Печенік прийнято "Рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку" від 28 березня 2022 року. Це рішення вручене позивачу під розписку 28 березня 2022 року

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що громадянин України ОСОБА_1 тимчасово обмежений у праві виїзду з України, що встановлено з бази даних Державної прикордонної служби України у якій наявні відповідні відомості позивача тимчасово обмеженого у праві виїзду з України відповідно до статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", тому у начальника 1 групи прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип А) відділу прикордонної служби "Соломоново" (тип Б) капітана ОСОБА_3 були наявні усі підстави для прийняття рішення про відмову у перетинанні державного кордону України позивачу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року № 3857-XII (далі по тексту Закон України 3857-XII).

Відповідно до статті 6 частини 1 пункту 5 Закону України 3857-ХІІ, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно статті 6 частини 3 Закону України 3857-XII тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 року № 661-IV (далі по тексту - Закон України № 661-IV).

Відповідно до 20 пункту 10 Закону України № 661-IV органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право створювати і використовувати в інтересах розвідки, контррозвідувального забезпечення охорони державного кордону України, оперативно-розшукової діяльності, участі у боротьбі з організованою злочинністю та протидії незаконній міграції інформаційні системи, у тому числі банки даних щодо осіб, які перетнули державний кордон України, осіб, які вчинили правопорушення, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежується право виїзду з України, недійсних, викрадених і втрачених документів на право виїзду за кордон та в інших випадках, передбачених законами України.

Згідно пункту 5 Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби України (затверджене наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.09.2008 року № 810 зареєстрованого в Міністерстві юстиції 07.11.2008 року за № 1086/15777) система "Гарт-1" створюється і використовується в інтересах розвідки, контррозвідувального забезпечення охорони державного кордону України, оперативно-розшукової діяльності, участі в боротьбі з організованою злочинністю та протидії незаконній міграції з метою своєчасного та достовірного інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності підрозділів та органів Державної прикордонної служби України для здійснення ними заходів із запобігання і недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, розшуку в пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, посилення контролю за додержанням правил в`їзду, виїзду, перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, а також виконання інших завдань у правоохоронній сфері згідно із законодавством. Відповідно до пунктів 7, 8 вищезазначеного Положення, власником системи "Гарт-1" та інформації, що в ній обробляється, є Адміністрація Держприкордонслужби. Користувачами системи "Гарт-1" є посадові та службові особи підрозділів і органів Державної прикордонної служби України, яким в установленому законодавством порядку надано право доступу до обробки інформації в цій системі.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 року №1710-VI (далі по тексту Закон України № 1710-VI).

Статтею 7 частинами 1 та 2 Закону України № 1710-VI визначені умови прикордонного контролю осіб, відповідно до яких: 1. Паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону; 2. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Статтею 14 частиною 1 Закону України № 1710-VI визначено, що іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року за № 280 затверджено Порядок надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон.

Відповідно до пункту 17 цього Порядку, виконання доручень здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби під час проведення перевірки документів осіб на право в`їзду в Україну або виїзду з України.

Послідовність дій уповноважених службових осіб органів охорони державного кордону у разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких виконуються доручення уповноважених державних органів, і визначення взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, що надали доручення визначено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.06.2017 року № 535 (зареєстроване в Мін`юсті України 05.09.2017 року за №1091/30959), яким затверджено Порядок дій уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України в разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон України та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких надано доручення, та порядок взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, які надали доручення (далі по тексту Порядок № 535).

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку № 535, доручення надсилаються до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби (далі - Головний центр) та беруться до виконання відповідно до Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2013 року № 280. Обробка інформації (уведення, записування, зчитування, зберігання, знищення, приймання, передавання) та формування баз даних відомостей про осіб, стосовно яких є доручення (далі - оперативні бази даних), здійснюються тільки з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби України (далі - система "Гарт-1"), яка функціонує відповідно до Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби України. Відомості про особу вводяться для перевірки наявності чи відсутності інформації за оперативними базами даних системи "Гарт-1" уповноваженою службовою особою Держприкордонслужби з паспортних документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства із застосуванням приладів для автоматичного зчитування машинозчитуваної зони паспортних документів (паспортрідерів), у тому числі й з електронних чипів, що містять інформацію про власника, зокрема й інформацію про його біометричні дані, а в разі відсутності таких приладів чи даних у машинозчитуваній зоні - уручну.

Згідно пункту 2 розділу ІІ Порядку № 535 у разі збігу інформації про особу, яка перетинає державний кордон або в`їжджає на тимчасово окуповану територію України, з інформацією, що зберігається в оперативних базах даних системи "Гарт-1" за індексом "Н", уповноважені службові особи Держприкордонслужби виконують такі дії: 1) інспектор прикордонної служби, що здійснює перевірку паспортних документів: - доповідає старшому прикордонних нарядів про виявлення особи, яку тимчасово обмежено в праві виїзду з України; - передає її паспортний документ старшому прикордонних нарядів та не пропускає особу через державний кордон або через межу тимчасово окупованої території України; 2) старший прикордонних нарядів: - повторно перевіряє наявність в оперативній базі даних системи "Гарт-1" інформації про тимчасове обмеження в праві виїзду з України виявленій особі; - невідкладно, але не пізніше п`яти хвилин з моменту виконання доручення, інформує про це чергового Головного центру; - відмовляє виявленій особі в перетинанні державного кордону або у в`їзді на тимчасово окуповану територію України, про що виносить рішення про відмову в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному статтею 14 Закону України "Про прикордонний контроль", або рішення про відмову особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України або виїзді з неї, форма якого наведена в додатку 4 до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 367 (зі змінами); - повертає паспортний документ особі, якій відмовлено в перетинанні державного кордону або у в`їзді на тимчасово окуповану територію України; - організовує та забезпечує вибуття особи за межі пункту пропуску; - про прийняте рішення та вжиті заходи доповідає начальникові зміни ВУС органу охорони державного кордону; 3) начальник зміни ВУС органу охорони державного кордону про факт виконання доручення доповідає начальникові зміни ВУС регіонального управління і начальникові органу охорони державного кордону; 4) начальник зміни ВУС регіонального управління доповідає про факт виконання доручення начальникові зміни ГЦУС Адміністрації Держприкордонслужби та начальникові штабу регіонального управління.

Врахувавши наведені вище норми чинного законодавства України, суд апеляційної інстанції зазначає, що посадові особи ДПС України при здійсненні прикордонного контролю громадян України, що бажають виїхати закордон, серед іншого мають повноваження та обов`язок перевіряти таких громадян з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби на предмет наявності або відсутності підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. При цьому до повноважень посадової особи, що здійснює прикордонний контроль, не входить перевірка обґрунтованості чи законності запровадження компетентним державним органом (напр., судом) такого обмеження.

Чине законодавство України передбачає альтернативні акти на підставі яких може бути скасовано тимчасове обмеження особи на виїзд за межі України це відповідне судове рішення або постанова виконавця. Подальша дія заборони громадянину у праві виїзду за межі України порушує гарантовані права вільно залишати території держави.

Стаття 40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року за № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

У такому випадку після винесення постанови про закриття виконавчого провадження виконавець надсилає електронну копію документа до Адміністрації прикордонної служби України, де знімається заборона.

Положеннями ЦПК України окрім іншого передбачено право боржника звернутися до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження.

Статтею 16 ЦК України передбачене право кожної особи звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однім із способів захисту в відновленні становища, які існувало до порушення.

З набранням чинності 28 серпня 2018 року Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" статтю 441 ЦК України доповнено частинами 5-8, які передбачають право боржника звернутися до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження.

У Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженому наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України 30 січня 2018 року № 256/5/65, щодо вирішення цього питання містяться положення про те, що інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

Засвідчена судом копія судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України з відміткою про дату набрання законної сили у разі її надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після надходження сканується у кольоровому зображенні та вноситься до Системи.

Уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає (знімає з контролю) з бази даних в разі винесення постанови про: винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14,15 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження"; винесення постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчим документом про стягнення аліментів. У разі якщо судовим рішенням особу тимчасово обмежено у праві виїзду з України до виконання зобов`язань за зведеним виконавчим провадженням, інформацію про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі постанов державного або приватного виконавця, зазначених у цьому пункті, за кожним виконавчим провадженням (виконавчим документом), що входить до складу зведеного виконавчого провадження та зазначено у судовому рішенні про тимчасове обмеження особи у праві виїзду з України. Після реєстрації в Системі документа, на підставі якого здійснюється вилучення інформації з бази даних, та супровідного листа на адресу уповноваженого органу Держприкордонслужби з використанням кваліфікованого електронного підпису зазначена інформація передається виконавцем за допомогою Системи до бази даних уповноваженого органу Держприкордонслужби для опрацювання.

Таким чином, законодавчо встановлений алгоритм дій з метою скасувань обмежень для виїзду за межі України, який позивачем не дотримано, що в свою чергу свідчить про правомірність дій відповідача.

Врахувавши зазначені норми законодавства України та викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судовим рішенням щодо позивача запроваджено заборону виїзду з України (а.с. а.с. 17-19) та надано відповідне доручення ДПС України шляхом надіслання відомостей про цю заборону у відповідну базу даних. З огляду на це дії начальника 1 групи прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби "Тис" (тип А) відділу прикордонної служби "Соломоново" (тип Б) капітаном ОСОБА_4 щодо винесення рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянином України, який досяг шістнадцятирічного віку є такими, що ґрунтуються на нормам чинного законодавства, прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, а тому позовні вимоги про скасування цього рішення є безпідставними.

Суд першої інстанції вірно вказав, що долучені до матеріалів справи постанова про відкриття виконавчого провадження № 58225342 від 29 січня 2019 року, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому проваджені № 58225342 від 22 січня 2021 року та копія листа Ужгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області про наявність актового запису № 1510 від 06 жовтня 2021 року про смерть ОСОБА_2 (стягувача) (а.с.а.с. 24-26), які не можуть бути підставою відсутності боргових зобов`язань, оскільки оцінку цим доказам може надати відповідний орган (суд, орган, що здійснює, зокрема, примусове виконання рішень суду) під час вирішення питання про подальшу необхідність існування обмежувальних заходів щодо позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що приймаючи оскаржене рішення, відповідач діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим вимоги апелянта про скасування рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року та задоволення позовних вимог у повному обсязі є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року у справі № 260/1544/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук