Справа № 160/1131/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 160/1131/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року (головуючий суддя Савченко А.В.)

у справі № 160/1131/22

за позовом ОСОБА_1 ,

до Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради»,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради», в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» щодо нарахування та виплати їй щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» нарахувати та виплатити їй недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, тобто доплатити 7 879,00 грн.

Також позивачка просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» на її користь витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 379,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачка має право на отримання грошової допомоги до 5 травня 2021 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком як член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни. Позивачка також зазначила, що її безпідставно віднесено до категорії постраждалих, яким допомога призначається у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має статус члена сім`ї померлого ветерана війни - учасника бойових дій. Отже, їй належить виплата в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, а не в розмірі п`яти мінімальних пенсій.

Щодо вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2 379 грн. суд зазначив, що оскільки ордер серії ПТ №209703 про надання правової допомоги виданий для Полтавського окружного адміністративного суду, а не для Дніпропетровського окружного адміністративного суду, суд дійшов висновку про відмову у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 379 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, позов задовольнити. Позивачка вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, що полягає у недоплаті їй одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того, позивачка зазначає, що понесені витрати на правничу допомогу у сумі 2379 грн. відповідають вимогам щодо розумності їх розміру у цій справі, є фактично понесеними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 є членом сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 від 03 квітня 2021 року, та має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

Позивачці виплачена грошову допомогу до 5 травня в розмірі 966,00 грн.

18.11.2021 позивачка звернулася до Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» щодо здійснення перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2021 рік.

Листом від 23.12.2021 №Д-3521/01/8349-01-08 Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» повідомив позивачку про те, що заклад діє на підставі статуту, в якому визначені його завдання та функції, серед яких відсутні повноваження щодо самостійного підвищення та перерахунку розміру допомоги. Також зазначено, що в жовтні 2021 року позивачка отримала щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 966,00 грн. При цьому, нарахування зазначеної допомоги відповідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» можливе після внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України», уточнення Паспорту бюджетної програми, збільшення обсягу асигнувань.

Не погоджуючись з такою виплатою, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про право позивачки на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, вважає за необхідне зазначити таке.

Правовий статус ветеранів війни визначає та створення належних умов для їх життєзабезпечення забезпечує Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22 жовтня 1993 року.

Пунктом 1 статті 10 Закону №3551-XII передбачено, що чинність цього Закону поширюється, зокрема на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Пунктом 2 цієї статті Закону №3551-XII передбачено, що чинність цього Закону поширюється, зокрема на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону №3551-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружились вдруге, щорічна разова грошова допомога виплачується в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину п`яту статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року.

В подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31 березня 2015 року, № 141 від 02 березня 2016 року, № 233 від 05 квітня 2017 року, № 170 від 14 березня 2018 року, № 237 від 20 березня 2019 року, № 112 від 19 лютого 2020 року та №325 від 08 квітня 2021 року, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Зокрема, у Додатку до Порядку використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325 (набрала чинності 09.04.2021) визначено розмір виплати разової грошової допомоги членам сімей загиблих і дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - 966 гривень.

Водночас рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружились вдруге, щорічна разова грошова допомога виплачується в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, на час виплати позивачці щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік одночасно діяли Закон № 3551-XII і Постанова № 325, які встановлюють різний розмір такої допомоги.

Виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги до 05 травня у 2021 році належить застосовувати не Постанову № 325, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи викладене, разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році повинна виплачуватися членам сімей ветеранів війни у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 15 Закону №3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008).

Ураховуючи наведені норми законодавства, які регулюють спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, та приймаючи до уваги, що під час розгляду справи встановлено, що відповідачем у 2021 році виплачено позивачці разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 966 грн., тобто у розмірі меншому, ніж визначено статтею 15 Закону № 3551-XII, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, здійснив нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 року у розмірі меншому, ніж визначено статтею 15 Закону № 3551-XII, а тому діяв протиправно та порушив право позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового та необґрунтованого висновку про наявність у позивачки права на отримання грошової допомоги до 5 травня за 2021 року відповідно до положень ст. 15 Закону № 3551-XII у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з таких підстав.

Як вбачається з посвідчення, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради (Кривий Ріг) ,серії С №175123 від 03.04.2021, позивачка має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни відповідно до п. 1 ст. 10 Закону № 3551-XII.

Таким чином, з огляду на наведені вище правові норми в їх сукупності, позивачка має право на отримання разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Доказів того, що позивачка є дружиною померлого учасника бойових дій або учасника війни, визнаного за життя інвалідом від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, що надавало б їй право на отримання відповідної допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, матеріали справи не містять та судом не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога позивачки в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, за вирахуванням фактично виплачених сум допомоги, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивачки в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2379 грн., суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).

З аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу суд апеляційної інстанції зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має врахувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених у суді першої інстанції витрат на правову допомогу позивачкою надано до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги № 01102021 від 01.10.2021, укладений між позивачкою та адвокатом Масловим Євгеном Володимировичем, рахунок № 30/11 від 30.11.2021 на оплату за надання правової допомоги, акт про прийняття-передачу наданих правових послуг № 3011 від 30.11.2021 та ордер №209703 від 01.10.2021.

Зі змісту п.1.2 договору № 01102021 від 01.10.2021 вбачається, що Клієнт делегує Адвокату наступні права: проводити усні консультації з клієнтом, представляти інтереси клієнта та приймати участь у судових засіданнях, розробити правову позицію у справі, скласти позовну заяву, підготувати позовні матеріали та подати їх в суд, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, змінювати підставу або предмет позову, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, відмовитись від позову, визнати позов повністю або частково, пред`явити зустрічний позов, укладати мирову угоду, користуватися іншими процесуальними правами встановленими ЦПК, КПК, КАСУ тощо.

Відповідно до п. 3.2 вказаного договору вартість послуг за даним договором складає одна година роботи адвоката 594,75 грн. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами.

Положеннями п. 3.3 договору про надання правничої допомоги передбачено, що оплата за надання правової допомоги проводиться Клієнтом на підставі виписаного рахунку.

Відповідно до акту приймання-передачі послуг № 3011 від 30.11.2021 за договором № 01102021 від 01.10.2021 про надання правничої допомоги, клієнт прийняв від адвоката ОСОБА_2 надані послуги, а саме: зустріч з клієнтом в оговорений раніш час; пояснення суті питань клієнта; роз`яснення йому суми виграшу у разі звернення його до суду та розмір послуг адвоката в цьому випадку; можливість складання відповідних заяв по справі, ведення справи клієнта до набрання законної сили судового рішення та отримання клієнтом виграних грошей з умовою своєчасного інформування адвоката про хід судової справи, написання, роздруківка та підпис сторонами договору про надання правової допомоги, виписування ордеру на надання правової допомоги; написання та роздруківка звернення до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (надалі-відповідач) з відповідною заявою; заповнення адреси клієнта та відповідача на конверт для роздруківки та відправки вказаного звернення - витрачено 60 хвилин, що складає 594,75 грн.

Ознайомлення з відповіддю відповідача; складання позовної заяви до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області Про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії; роздруківка вказаної позовної заяви разом з додатками в кількості трьох екземплярів та їх розкладка; заповнення адреси на конверт для відправки вказаного адміністративного позову в Полтавський окружний адміністративний суд; витрачено 3 години, що складає 1784,22 грн.

Зі змісту наведеного вбачається, що загальна вартість послуг за період, вказаний в п.1 цього Акту, становить 2379 грн.

Також, зі змісту рахунку № 30/11 від 30.11.2021 вбачається, що він виданий на оплату за надання правової допомоги у сумі 2379,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги № 01102021 від 01.10.2021.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що послуги, які вищезазначені в акті приймання-передачі послуг № 3011 від 30.11.2021 за договором № 01102021 від 01.10.2021 за своєю суттю не є витратами, пов`язаними з правничою допомогою адвоката в розумінні ст.132, 134 КАС України, не можуть вважатися витратами, пов`язаними з розглядом цієї судової справи, крім того, фактично охоплюються такими послугами як підготовка позову.

Крім того, зі змісту рахунку вбачається, що виконавцем є адвокат Маслов Євген Володимирович, що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3565 від 21.07.2020, виданого Радою адвокатів Полтавської області від 21.07.2020 № 10, р/р НОМЕР_2 в АТ КБ ПРИВАТБАНК, адреса робочого місця: вул. Володимира Великого, буд. 16, кв. 32, м. Кременчук, Полтавська область.

В даному випадку повноваження адвоката як представника позивачки підтверджуються ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» про надання правової допомоги за №209703 від 01.10.2021, із змісту якого вбачається, що він виданий для представництва інтересів в Полтавському окружному адміністративному суді, а не Дніпропетровському окружному адміністративному суді.

Отже, позивачкою не додано жодного допустимого документу в розумінні ст.59 КАС України, який би підтверджував повноваження адвоката щодо надання правової допомоги саме у Дніпропетровському окружному адміністративному суді.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 379 грн.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі № 160/1131/22 скасувати, прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі передбаченому статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат на надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, за вирахуванням фактично виплачених сум допомоги.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко