Справа № 640/19804/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2022 року, суддя Кузьменко В.А., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02 квітня 2021 року №5383/10-36-07-12/ , №5384/10-36-07-12/ , №5385/10-36-07-12/ , №5386/10-36-07-12/ , №5388/10-36-07-12/ , №5389/10-36-07-12/ , №5390/10-36-07-12/ , №5392/10-36-07-12/ , №5394/10-36-07-12/ .

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що через порушення умов перебування на другій групі спрощеної системи оподаткування у третьому кварталі 2017 року ОСОБА_1 повинна була перейти з 01 жовтня 2017 року на сплату інших податків і зборів, а саме на загальну систему оподаткування; разом із тим, якщо платник єдиного податку самостійно не переходить на сплату інших податків і зборів, контролюючий орган повинен прийняти відповідне рішення про анулювання реєстрації платника податку першої-третьої груп. Проте, рішення про анулювання реєстрації ОСОБА_1 платником єдиного податку з 01 жовтня 2017 року відсутнє, а датою виключення позивача з реєстру платників єдиного податку є дата припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2021 розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Згідно з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва, Головне управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС подало апеляційну скаргу в якій просило скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

На підставі пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п.78.1 ст. 78, п.82.2 ст. 82, ст. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України та у зв`язку з внесенням до Єдиного реєстру юридичних осіб та ФОП запису від 08.10.2019 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП, Головним управлінням ДПС України в Київській області у період з 12.02 по 15.02.2021 проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2017 по 08.10.2019.

На підставі перевірки, податковим органом було складено акт від 22 лютого 2021 року №2410/10-36-07-12/ про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог законодавства за період з 01 січня 2017 року по 08 жовтня 2019 року, за період з 11 травня 2012 року по 08 жовтня 2019 року - з питань повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

В акті перевірки посадовими особами контролюючого органу було зазначено виявлені під час перевірки порушення вимог чинного законодавства, зокрема:

- пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України щодо перебування на спрощеній системі оподаткування в частині здійснення господарської діяльності з надання послуг суб`єктам підприємницької діяльності, які не є платниками єдиного податку та/або населенню;

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.11 статті 177, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України в частині неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2017, 2018 роки;

- пункт 63.3 статті 63 Податкового кодексу України - фізична особа - платник податків ОСОБА_1 у періоді з 01 січня 2017 року по 08 жовтня 2019 року, що перевірявся, не повідомлено про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (рухоме та нерухоме майно) та дії щодо їх придбання (відчуження, перереєстрації);

- пункту 167.1 статті 167, пункту 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України в частині заниження суми чистого доходу на загальну суму 1 683 849,12 грн, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 303 092,84 грн;

- підпункту 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 та пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України - не нараховано, не утримано та не сплачено (перераховано) до бюджету податком на доходи фізичних осіб у сумі 32 407,92 грн, у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків та сум утриманого з них податку за формою 1ДФ не відображені суми виплачених доходів неоформленим працівникам;

- підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного перерахування та неперерахування податку на доходи фізичних осіб при виплаті заробітної плати у періоді 01 січня 2017 року - 08 жовтня 2019 року;

- абзацу «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України - подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування, а саме: не подання у строк звіту (форма 1ДФ) за І квартал 2017 року, ІІ квартал 2017 року, ІІІ квартал 2017 року, ІV квартал 2017 року, І квартал 2018 року, ІІ квартал 2018 року, ІІІ квартал 2018 року, ІV квартал 2018 року, І квартал 2019 року, ІІ квартал 2019 року, ІІІ квартал 2019 року;

- пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України в частині не ведення Книги обліку доходів і витрат;

- пункту 2 частини першої статті 8, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження чистого доходу, з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 жовтня 2017 року по 08 жовтня 2019 року у сумі 1 056 260,00 грн, що призвело до заниження єдиного внеску не загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок у сумі 232 377,20 грн;

- пункт 1 частини другої статті 6 розділу ІІ, пункт 1 частини першої статті 7 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в загальній сумі 39 609,68 грн, в тому числі за 2017 рік 15 488,00 грн, за 2018 рік 13 104,96 грн, за 2019 рік 11 016,72 грн;

- пункт 4 частини другої статті 6 розділу ІІ, пункт 1 частини першої статті 7 розділу ІІІ, частини п`ятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в загальній сумі 39 609,68 грн, в тому числі за 2017 рік 15 488,00 грн, за 2018 рік 13 104,96 грн., за 2019 рік 11 016,72 грн;

- пункт 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - не подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за лютий 2017 року - серпень 2019 року щомісячно;

- пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України в частині заниження суми чистого доходу на загальну суму 1 683 849,12 грн, що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності в сумі 25 257,74 грн, у тому числі за 2017 рік 4 529,03 грн, за 2018 рік 1 056,00 грн, за 2018 рік 893,52 грн, за 2019 рік 751,14 грн;

- статтю 24 Кодексу законів про працю України, а саме, фактично допущено до роботи громадянина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без оформлення трудових договорів (контрактів).

В акті перевірки також зафіксовано, що у розпорядженні перевірки знаходиться інформація, що за період з 01 січня 2017 року по 08 жовтня 2019 року фізична особа - платник податків ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність з надання юридичній особі, яка перебувала на спрощеній системі оподаткування (тобто не була платником єдиного податку) та отримала дохід у розмірі 17 000,00 грн, що підтверджується договором на виконання перевізником послуг з перевезення вантажу, заявкою, актом виконаних робіт, рахунком на сплату.

Таким чином, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у 2017 році не дотримувались вимоги Податкового кодексу України (порушення правил) застосування спрощеної системи оподаткування; самостійно від спрощеної системи оподаткування фізична особа - платник податків ОСОБА_1 не відмовлялась.

Отже, на виконання вимог абзацу дев`ятого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України фізична особа - платник податків ОСОБА_1 повинна, починаючи з 01 жовтня 2017 року, перейти на сплату інших податків і зборів (загальна система оподаткування) шляхом подачі відповідної заяви до контролюючого органу. Таку заяву фізична особа - платник податків ОСОБА_1 не надала.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку другої групи фізична особа - платник податків ОСОБА_1 підлягає скасуванню з 01 жовтня 2017 року органом ДПС та з зазначеної дати фізична особа - платник податків ОСОБА_1 є платником інших податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України для фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5388/10-36-07-12/ за порушення пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України (ненадання Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність) та на підставі пункту 54.3 статті 54 і пунктів 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції у сумі 1 020,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5394/10-36-07-12/ за порушення підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України (неподання розрахунку про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та ненадання відповідей на письмові запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року та на підставі пункту 54.3 статті 54 і пунктів 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції у сумі 1 020,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5390/10-36-07-12/ за порушення пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України (не повідомлення про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням (рухоме та нерухоме майно) та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року та на підставі пункту 54.3 статті 54 і пунктів 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції у сумі 1 360,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5389/10-36-07-12/ за порушення підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України (неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2017-2018 роки та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року та на підставі пункту 54.3 статті 54 і пунктів 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції у сумі 680,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5392/10-36-07-12/ за порушення підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України (не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 32 497,92 грн та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року) та на підставі підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати» на загальну суму 35 648,71 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 32 407,92 грн. та за штрафними санкціями 3 240,79 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5383/10-36-07-12/ за порушення пункту 292.1 статті 292, пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України (порушення підпункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України щодо перебування на спрощеній системі оподаткування в частині здійснення господарської діяльності з наданням послуг суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками єдиного податку та/або населенню та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року) та на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Єдиний податок з фізичних осіб» на загальну суму 2 805,00 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 2 550,00 грн та за штрафними санкціями 255,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5386/10-36-07-12/ за порушення пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України (заниження суми чистого доходу на загальну суму 1 683 849,12 грн (за 2017 рік 301 935,00 грн, за 2018 рік 788 182,12 грн, за 2019 рік - 593 732,00 грн), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 303 092,84 грн та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року) та на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування» на загальну суму 333 402,12 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 303 092,84 грн та за штрафними санкціями 30 309,28 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5384/10-36-07-12/ за порушення пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (заниження суми чистого доходу на загальну суму 1 683 849,12 грн (за 2017 рік 301 935,00 грн, за 2018 рік 788 182,12 грн, за 2019 рік - 593 732,00 грн), що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 25 257,74 грн та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року) та на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування» на загальну суму 27 780,51 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 25 257,74 грн та за штрафними санкціями 2 525,77 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5385/10-36-07-12/ за порушення підпункту 1.6, 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (ненарахування, неутримання та неперерахування до бюджету військового збору у сумі та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року) та на підставі підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» на загальну суму 2 970,72 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 2 700,66 грн та за штрафними санкціями 270,06 грн.

Відповідно до пунктів 291.2, 291.3 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп.291.2, 291.3 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб`єктигосподарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 5 000 000 гривень. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 7000000 гривень.

Отже, фізична особа-підприємець платник єдиного податку другої групи, який надає послуги суб`єкту господарювання, що не є платником єдиного податку, не відповідає наведеним умовам перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку другої групи.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для переводу ОСОБА_1 зі спрощеної системи оподаткування (платник єдиного податку другої групи) на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України (на загальну систему оподаткування), з 01 жовтня 2017 року слугувало те, що за період з 01 січня 2017 року по 08 жовтня 2019 року фізична особа - платник податків ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність з надання юридичній особі, яка перебувала на спрощеній системі оподаткування (тобто не була платником єдиного податку) та отримала дохід у розмірі 17 000,00 грн..

Водночас, самостійно від спрощеної системи оподаткування фізична особа - платник податків ОСОБА_1 не відмовлялась.

За приписами абзацу дев`ятого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Як убачається зі змісту акта перевірки ФОП ОСОБА_1 надала послуги з перевезення контрагенту ПП «РОМДІ Україна» на підставі акта виконаних робіт від 21 серпня 2018 року б/н, складеного на підставі заявки від 17 серпня 2017 року №Б00844 згідно договору від 17 серпня 2018 року №466.

Тобто, зазначена подія відбулась у ІІІ кварталі 2017 року, з урахуванням чого перше число місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність, це 01 жовтня 2017 року.

Таким чином, з 01 жовтня 2017 року ФОП ОСОБА_1 зобов`язана була перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України.

Положеннями статті 177 Податкового кодексу України визначено оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

За правилами пунктів 177.10, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від підприємницької діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.

Згідно з пунктом 292.1 статті 292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку є, зокрема, для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Пунктом 293.3 статті 293 Податкового кодексу України визначено, що відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі:

1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом;

2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як визначено пунктом 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

З наведених положень законодавства вбачається, що на фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування покладено, зокрема, обов`язок повідомлення про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням (рухоме та нерухоме майно), подання податкових декларацій про майновий стан і доходи, нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, обов`язок переходу зі спрощеної системи оподаткування на загальну у випадку, зокрема, здійснення господарської діяльності з наданням послуг суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками єдиного податку та/або населенню, коректне відображення суми чистого доходу для правильного обрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та військового збору від здійснення підприємницької діяльності, нарахування, утримання та перерахування до бюджету військового збору.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як зазначила позивач у позовній заяві, зафіксовані в акті перевірки порушення є похідними від порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування (друга група), що зумовлювало обов`язок ФОП ОСОБА_1 з 1 жовтня 2017 року перейти на загальну систему оподаткування, а відповідно, і обов`язок нараховувати та сплачувати інші податки та збори, вести облік як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування. Проте, оскільки відповідачем не винесено відповідне рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, позивач правомірно нараховував та сплачував єдиний податок, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування до дати припинення діяльності як фізична особа-підприємець.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до положень пункту 299.2 статті 299 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, шляхом подання заяви до контролюючого органу: у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

За правилами пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Системний аналіз вказаних норм закону вказує, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі №2040/6313/18.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролюючий орган не має повноважень нараховувати платнику єдиного податку грошові зобов`язання з інших податків і зборів без попереднього прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення його з реєстру.

Проте, податковий орган не надав суду доказів прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Як вже зазначено вище ФОП ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року обрала 2 групу платника єдиного податку та знята з обліку 08 жовтня 2019 року - датою реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Отже, до дня виключення з реєстру ФОП ОСОБА_1 обліковувалася як платник єдиного податку 2 групи.

Таким чином, в межах спірних відносин у позивача відсутній обов`язок повідомлення про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням (рухоме та нерухоме майно), подання податкових декларацій про майновий стан і доходи, нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, обов`язок переходу зі спрощеної системи оподаткування на загальну у випадку, зокрема, здійснення господарської діяльності з наданням послуг суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками єдиного податку та/або населенню, коректне відображення суми чистого доходу для правильного обрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та військового збору від здійснення підприємницької діяльності, нарахування, утримання та перерахування до бюджету військового збору у відповідності до норм Податкового кодексу України.

Отже, нарахування відповідачем грошових зобов`язань та застосування до позивача штрафних санкцій є протиправними, а тому суд дійшов правильного висновку про скасування винесених податковим органом податкових повідомлень-рішень.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2022 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.