Справа № 640/6605/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6605/22 Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "08" липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.11.2021 року №47 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити гр. України ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23 листопада 2021 року з урахуванням стажу роботи за Список №1, що включає період навчання з 01.09.1985 по 30.06.1989, проходження служби з 29.06.1989 по 06.06.1991, та період роботи з 27.08.1991 по 14.07.1997.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "28" червня 2022 р. позов задоволено.

06 липня 2022 року позивач звернувся до суду із заявою щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 12000,00 грн.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "08" липня 2022 р. заяву представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №640/6605/22 задоволено частково.

Присуджено з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір витрат на правову допомогу, який підлягає розподілу є не обґрунтованим (12000,00 грн) та підлягає зменшенню до 3 000,00 грн, оскільки є завищеним з огляду на те, що сама позовна заява стосується типового спору, який не потребує залучення значних зусиль.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув витрати на правничу допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правничу допомогу, а також документи, що свідчать про оплату гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Водночас згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права (Рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 № 23-рп/2009 "У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу).

Одним з основних прецедентів щодо угод про виплату адвокату гонорару в разі виграшу є справа "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга №31107/96, у якій ЄСПЛ узагальнив свою минулу практику з цього питання і сформулював основні положення стосовно таких угод. Суд зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи "Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№2)" (Sunday Times v. UK (№2) від 06.11.1980, скарга №6538/74), відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Як вбачається з матеріалів справи, підготовку справи до розгляду в суді здійснював адвокат Забуга Алла Іванівна, яка діє на підставі ордеру Серії АА №1196103 від 16.02.2022 та Договору №2021-12-08/1 про надання юридичних послу від 08.12.2021.

Так, відповідно до п. 1.1.1 вказаного Договору, Адвокат здійснює підготовку та подачу до Окружного адміністративного суду міста Києва позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення ГУ ПФУ у м. Києві №47 "про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " від 25.11.2021.

Пунктом 1.2 вказаного Договору визначено, що Клієнт зобов`язується своєчасно приймати та сплачувати правову допомогу, що надається йому Адвокатом згідно умов цього Договору, а також добросовісно виконувати всі інші зобов`язання по Договору в обсязі, в строки та терміни, що встановлені Договором.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 23.02.2022, сторони домовились, що сума гонорару (винагороди) на виконання Адвокатом доручення, визначеного в п. 1.1 Договору складає 8000,00 грн. та включає оплату роботи Адвоката по виконанню наступних доручень: Адвокат здійснює підготовку та подачу до Окружного адміністративного суду міста Києва позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення ГУ ПФУ у м. Києві №47 "про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " від 25.11.2021.

Оплата зазначеного у п. 1 даної Угоди гонорару (винагороди) здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвоката одним платежем за результатами розгляду справи Окружним адміністративним судом міста Києва та прийняттям рішення по справі, але у будь-якому разі не пізніше 31 грудня 2022 року.

Відповідно до Додаткової угоди №2 від 12.05.2022, сторони домовились, що сума гонорару (винагороди) на виконання Адвокатом доручення, визначеного в п. 1.1 Договору складає 4000,00грн. та включає оплату роботи Адвоката по виконанню наступних доручень: ознайомлення з відповіддю на відзив, підбір судової практики на підтвердження позиції позивача, підготовку та подачу до Окружного адміністративного суду міста Києва відповіді на відзив, що поданий ГУ ПФУ у м. Києві по адміністративній справі №640/6605/22 (головуючий суддя Амельохін В.В.); у відповідності до положень ст. 182 КАС України адвокат здійснює направлення відповіді на відзив засобами поштового зв`язку за місцем знаходження відповідача.

Оплата зазначеного у п. 1 даної Угоди гонорару (винагороди) здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвоката.

Оплата вказаних послуг підтверджується виписками по поточному рахунку адвоката Забуги А.І. за 12.05.2022 на суму 4000,00грн. та за 04.07.2022 на суму 8000,00грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що, з огляду на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, розмір витрат на правову допомогу, який підлягає розподілу не є обґрунтованим (12000,00 грн.) та підлягає зменшенню до 3 000,00, оскільки є завищеним, адже сама позовна заява стосується типового спору, який не потребує залучення значних зусиль. Крім того, доказів до позову на підтвердження правової позиції чи жодних інших доказів, які б потребували часу для їх збирання до позову додано не було, даний спір є справою незначної складності (зважаючи на предмет спору та учасників справи).

Щодо посилання скаржника на те, що такі витрати мають бути підтверджені документом, який підтверджує здійснення оплати наданих послуг, колегія суддів зазначає наступне.

Питання застосування ч. 7 ст. 139 КАС України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді.

Так, відповідно до постанов Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 05.03.2021 у справі №200/10801/19-а, від 16.03.2021 у справі №520/12065/19, постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат, за відсутності факту оплати, вбачається також із практики ЄСПЛ.

Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява №4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: «...хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)».

Отже, колегія суддів вважає помилковими аргументи скаржника про наявність підстав для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати наданих послуг, оскільки такий підхід не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та наведеними висновками Верховного Суду.

Проаналізувавши інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "08" липня 2022 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків