Справа № 600/7055/21-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/7055/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

09 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, оформлене листом від 26.08.2021 за № 2400-1708-8/29542, про відмову у призначенні позивачу ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.05.2022 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області оформлене листом від 26.08.2021 за № 2400-1708-8/29542, про відмову у призначенні позивачу ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судовий збір в сумі 908,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що спеціальний стаж позивача в сукупності становитиме 36 років 10 місяців 27 днів, що перевищує 35 років навіть у календарному розрахунку, тому позивач має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення їй пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що стаж роботи позивача, який дає право на виплату грошової допомоги становить 22 роки 2 місяці 18 днів, тоді як необхідною умовою для виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій для чоловіків є наявність 35 років страхового стажу.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 05.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

З 10.07.2021 позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Загальний страховий стаж позивача становить 41 років 10 місяців 8 днів.

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 09.04.1984 позивач працював:

- з 29.08.1983 по 01.08.1984 - зарахований на посаду лікаря-інтерна стоматологічної поліклініки;

- з 13.08.1984 - 15.10.1984 зарахований на посаду лікаря стоматолога в сільську лікарську амбулаторію с. Томай;

- з 16.10.1984 по 02.01.1986 призначений головним лікарем Томайської СВА;

- з 03.01.1986 по 20.08.1987 надано сумісництво в 0,5 ставки лікаря стоматолога;

- з 27.08.1987 по 23.02.1989 прийнятий в санаторій "Золота нива" лікарем стоматологом по направленню;

- з 24.02.1989 по 30.09.1993 переведений в санаторій "Патрія" об`єднання санаторно-курортних закладів профсоюзів на курорті Сергіївка на посаді лікаря протезиста;

- з 01.10.1993 по 01.06.1994 переведений на посаду лікаря стоматолога на 0,5 ставки санаторій "Патрія";

- з 02.06.1994 по 01.01.1995 прийнятий на посаду лікаря стоматолога в санаторій "Оризонт" з санаторію "Патрія";

- з 01.02.1995 по 03.06.2002 призначений на посаду стоматолога ІІ категорії в Новоселицький Райагрохим;

- з 04.06.2002 по 24.06.2002 переведений на роботу в Новоселицьку ЦРЛ;

- з 25.06.2002 по 02.07.2006 прийнятий по переводу в Динівську дільничу лікарню на посаду лікаря стоматолога;

- з 03.07.2006 по 31.03.2021 переведений на посаду лікаря стоматолога поліклінічного відділення Новоселицької ЦРЛ.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 20.09.2021 за №37 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для нарахування та виплати спірної грошової допомоги виходячи з того, що на момент досягнення пенсійного віку стаж роботи на посадах, що дає право на отримання спірної грошової допомоги, становив 22 роки 2 місяці 18 днів, що є недостанім для призначення такої допомоги. Зарахування до спеціального стажу позивача період роботи в санаторіях "Оризонт" та "Золота нива" не вважається можливим, оскільки позивачем не надано документи, які підтверджують їх форму власності.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, звернувся до суду з вказаним позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років. для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).

Згідно з п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Постанова № 909).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (№1058-ІV) та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону (№1058-ІV), працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (№1788-ХІІ), і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.

Крім того аналогічні висновки були застосовані Сьомим апеляційним адміністративним судом, зокрема, у постанові від 30.08.2022 у справі № 600/1768/22-а.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, зокрема в установах: дитячі будинки, дитячі трудові та виховно-трудові колонії, дитячі приймальні пункти і приймальники- розподільники для неповнолітніх, логопедичні пункти і стаціонари, школи-клініки.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, до нього включено 2. Охорона здоров`я - Лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Згідно з наявною у матеріалах справи копією трудової книжки позивач з 27.08.1987 по 23.02.1989, з 24.02.1989 по 02.06.1994, з 03.06.1994 по 01.01.1995 працював у санаторіях на посаді лікаря стоматолога, зокрема в санаторії Патрія, Оризонт, санаторно-курортних закладах профсоюзів на курорті Сергіївка "Молдовсоветкурорт", санаторно-курортної асоціації "Літорал". Вказане зокрема підтверджується архівними довідками.

На підставі вказаного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зарахування вказаного стажу 7 років 4 місяці 5 днів до страхового стажу, який дає право для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

При цьому спеціальний стаж позивача для виплати вказаної допомоги становитиме 29 років 6 місяців 24 дні.

Окрім того, у відповідності до примітки 2 Постанови №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

У зв`язку з наведеним, підлягає для зарахування до спеціального стажу робота позивача у період з 01.02.1995 по 03.06.2002 на посаді стоматолога ІІ категорії в Новоселицькому Райагрохімі, що спеціальному стажі в сукупності становитиме 36 років 10 місяців 27 днів, що перевищує 35 років навіть у календарному розрахунку.

Статтею 62 Закону №1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а та від 26.04.2021 у справі №348/2180/16-а.

Крім того, на підтвердження роботи позивача у вищезазначених медичних закладах були надані наступні підтверджуючі довідки: архівна довідка з відділу трудового архіву департаменту документально-організаційного забезпечення, інформаційної діяльності та архівної справи виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 03.06.2021 вихідні номери №462, № 463, №464, від 20.07.2021 вихідний №608.

Окрім того згідно довідки виданої КНП "Новоселицька лікарня" Новоселицької міської ради від 12.07.2021 №1323 позивач з 06.11.2000 по теперішній час працює Динівецькій ДЛ.

Таким чином колегія суддів відхиляє доводи апелянта про відсутність у позивача 35 років стажу на посадах, які дають право на призначення вислуги років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону №1788 на момент звернення позивача.

Крім того судом першої інстанції вірно враховано висновки Великої Палати Верховного Суду пов`язані із застосуванням постанови № 909, а саме про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів ПФУ до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.

Така позиція Великої Палати Верховного Суду була висловлена у постановах від 29.08.2018 у справі №492/446/15-а, від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17.

Отже позивач має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення їй пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу грошової допомоги у розмірі десяти пенсій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.