Справа № 420/862/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/862/21
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

25.03.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про визнання протиправними та скасування постанов, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2020 року; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 03.12.2020 року; постанову про арешт майна боржника від 03.12.2020 року; постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22.12.2020 року; постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.01.2021 року у виконавчому провадженні ВП №63813790;

вважати не поданим до виконання приватному виконавцю Колечку Дмитру Миколайовичу виконавчий документ постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 18.12.2019 року ВП № 60911270;

визнати протиправними дії та бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича щодо безпідставного прийняття виконавчого документа до виконання; не правильного, незаконного та неправдивого складання постанов; постійного порушення строків при винесенні постанов та проведення виконавчих дій; не кваліфікованого та непрофесійного виявлення майна боржника; накладення арешту на не на конкретні грошові кошти не на конкретні рахунки та не на конкретне майно боржника; не проведення фактичного опису майна; не доведення та не надсилання документів виконавчого провадження; не проведення роз`яснення прав та обов`язків боржника/Позивача; не надання можливості на ознайомлення з виконавчими документами та у разі не згоди, оскарження їх в судовому порядку; трійного притягнення позивача до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову, позивач зазначає, що пред`явлення виконавчого документа та прийняття його до виконання у виконавчому провадженні ВП №63813790 відбулось з порушенням вимог п. 7 розділу І, п. 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, п.п. 6, 8, 10 ч. 4 ст. 4, ч. 2 ст. 24, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження не зазначені обов`язкові реквізити стосовно стягувача та боржника; приватним виконавцем не прийнято протягом установленого терміну рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з підстав: не сплати стягувачем авансового внеску; прийняття виконавчого документа не за місцем проживання, перебування та не за місцем знаходження майна боржника; невідповідності виконавчого документа установленим вимогам; подання стягувачем заяви про примусове виконання рішення, яке не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Додає про невідповідність постанов приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про опис та арешт майна (коштів) боржника вимогам ст.ст. 3, 12, 13, 26, 28, 45, 48, 50, 56 Закону України «Про виконавче провадження» та приписам п. 7 розділу І, п. 8 розділу ІІІ, п. 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, оскільки ці рішення місять неправдиву інформацію; відповідачем не вжито заходів щодо ідентифікації відповідного майна боржника та його місцезнаходження; сума стягнення визначена незаконно та направлена на стягнення додаткових сум за рахунок боржника; накладення арешту коштів здійснено не на конкретні грошові кошти та не на конкретні рахунки боржника; заходи приватного виконавця щодо накладення арешту на кошти та майно направлені фактично на притягнення боржника двічі до відповідальності за одне й те саме правопорушення; відповідачем не вчинено дій щодо своєчасного, правильного та об`єктивного виявлення та/або отримання інформації про місцезнаходження майна та документального підтвердження належності майна боржнику, ідентифікації цього майна; опис майна складений формально, без фактичного його проведення, без забезпечення повноти необхідних даних та права боржника на участь у таких заходах.

Також, окрім наведеного, позивач зазначає, що постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні не відповідає вимогам п. 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем внесена неправдива та неправомірна інформація щодо можливості у десятиденний строк з дня винесення постанови досягти згоди стосовно вартості майна; призначення суб`єкта оціночної діяльності відбулось без урахування обставин неможливості вказаного суб`єкта брати участь у таких виконавчих діях.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», позивач наполягає на тому, що своїми діями та бездіяльністю приватний виконавець під час вчинення оспорюваних виконавчих дій діяв не на підставі, не в межах своїх повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не об`єктивно, неефективно, несвоєчасно, не сумлінно використовуючи свої повноваження та без забезпечення прав учасників цього провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття виконавчого документа до виконання та вчинення оспорюваних виконавчих дій приватний виконавець діяв з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а тому позовні вимоги про неправомірність дій та рішень відповідача не знайшли свого обґрунтованого і правового підтвердження.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судових витрат.

Зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору за подання апеляційної скарги на 8626 грн.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків апеляційної скарги, встановлений ухвалою від 29 червня 2022 року, та прийнято подані матеріали до розгляду.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року по справі №420/862/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про визнання протиправними та скасування постанов, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року залишено без задоволення лопотання ОСОБА_1 про виклик свідка.

Задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Витребувано з Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином оформлені відомості щодо реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , станом на січень 2021 року.

Зобов`язано Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати витребувані докази безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, просп. Гагаріна, 19-21, у строк до 07.11.2022 року.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду у залі судового засідання №7 на 10.11.22 року о 11:00 годині.

04.11.2022 року (згідно штемпелю на конверті) ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позову та, посилаючись на приписи ст.ст. 142, 189, 314 КАС України, просить визнати нечинним рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року по справі №420/862/21, закрити провадження у цій справі та повернути позивачу п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги.

Оскільки сторони повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не з`явились, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 314 КАС України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження.

У разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Колегія суддів враховує, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 44, 47, 189, 314 КАС України, і подав заяву про відмову від позову на стадії апеляційного провадження.

Ці дії позивача не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно із ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 314, п. 4 ч. 1 ст. 315 КАС України судове рішення суду першої інстанції має бути визнане нечинним повністю, а провадження у справі підлягає закриттю.

Разом з цим, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат.

Згідно із ч. 2 ст. 142 КАС України у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Вказані положення адміністративного процесуального законодавства кореспондуються із приписами ч. 4 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI, згідно яких у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Так, згідно квитанції від 31.05.2021 року №0.0..1, яка наявна в матеріалах справи, ОСОБА_1 під час звернення із апеляційною скаргою здійснив оплату судового збору у сумі 908 грн.

Отже, виходячи з положень ч. 2 ст. 142 КАС України та ч. 4 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI одночасно із вирішенням справи шляхом відмови позивача від позову вирішенню підлягає питання про повернення апелянту п`ятидесяти відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги, а саме у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 142, 189, 248, 311, 314, п. 4 ч. 1 ст. 315, ст. 325 КАС України,

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про визнання протиправними та скасування постанов, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року визнати нечинним.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про визнання протиправними та скасування постанов, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Повернути ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_2 ) з державного бюджету суму судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн., сплачену згідно квитанції від 31.05.2021 року №0.0..1.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло