Справа № 757/14552/17-а
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

при секретарі - Масловській К.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення Відповідача від 11.01.2017 №1188/03 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Відповідача здійснити призначення Позивачу пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції від 26.07.2001) та її виплату з 03.01.2017, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 місяця роботи, а в подальшому довічно здійснювати належні виплати пенсії за вислугу років щомісячно;

- зобов`язати Відповідача після призначення пенсії невідкладно видати Позивачу пенсійне посвідчення.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 22.05.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017, позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язано Відповідача здійснити призначення Позивачу пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції від 26.07.2001) та її виплату з 03.01.2017, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 місяці роботи, а в подальшому довічно здійснювати належні Позивачу виплату пенсії за вислугу років щомісячно.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27.04.2018 задоволено заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови суду і роз`яснено постанову Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2017 у справі №757/14552/17-а, в частині зобов`язання Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а саме вказано: зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити призначення позивачу пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції від 26.07.2001) та її виплату з 03.01.2017, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за 24 місяці роботи, а в подальшому довічно здійснювати належні позивачу виплати пенсії за вислугу років щомісячно, без обмеження граничного розміру пенсії.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва із заявою про роз`яснення судового рішення, в якій просила надати письмове роз`яснення, що при виконанні постанови Печерського районного суду міста Києва від 22.05.2017 (із урахуванням ухвали Печерського районного суду міста Києва від 27.04.2018 про роз`яснення зазначеної постанови) у справі №757/14552/17-а за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (на цей час Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, слід у подальшому проводити перерахунки пенсії за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції від 26.07.2001), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури без обмеження її максимального розміру та здійснювати належні ОСОБА_1 вказані виплати пенсії за вислугу років щомісячно, без обмеження граничного розміру пенсії.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.02.2021 подану заяву задоволено та роз`яснено, що при виконанні постанови Печерського районного суду міста Києва від 22.05.2017 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, слід у подальшому проводити перерахунки згідно з ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції від 26.07.2001), виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури без обмеження її максимального розміру та здійснювати належні ОСОБА_1 вказані виплати пенсії за вислугу років щомісячно, без обмеження граничного розміру пенсії.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що з огляду на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ) особи, яким призначені пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», мають право на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідний категорій прокурорсько-слідчих працівників, а під час прийняття нових законів або внесення до чинних змін не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, судом першої інстанції не було перевірено факт виконання у повному обсязі постанови суду у цій справі, що з огляду на її виконання у повному обсязі унеможливлює роз`яснення судового рішення, по-друге, зазначення судом про спосіб подальшого виконання судового рішення є фактичною зміною його суті, що суперечить положеннями ст. 254 КАС України, по-третє, подані до ГУ ПФ в м. Києві заяви ОСОБА_1 від 10.02.2020, від 15.05.2020 та від 30.07.2020, на які посилається суд першої інстанції, є фактично заявами про перерахунок пенсії, що свідчить про виникнення нового предмету спору.

Після усунення визначених в ухвалі від 14.07.2022 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2022 було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.11.2022.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що відмова у перерахунку пенсії ОСОБА_1 висловлена ГУ ПФ у м. Києві з тих самих причин, що вже були предметом судового розгляду, а тому суд, роз`яснюючи своє рішення, не вийшов за межі роз`яснення, застосувавши чинне нормативне регулювання спірних правовідносин. Окремо зауважує, що апеляційна скарга подана на 22 день після отримання ГУ ПФ у м. Києві копії оскаржуваної ухвали.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, оскільки із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 №7-р(ІІ) було відновлено дію ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, а відтак особи, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», мають право на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Крім того, суд зауважив на неможливості звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних.

Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Зі змісту наведеного законодавчого припису випливає, що роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Аналіз вищезазначеної норми дає підстави для висновку про те, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнюючи чи унеможливлюючи його виконання.

Разом з тим, роз`яснюючи резолютивну частину постанови шляхом визначення відсоткового розміру пенсії та вказівки на неможливість її обмеження максимальним розміром при проведенні перерахунку, суд першої інстанції не врахував, що питання перерахунку пенсії взагалі не було предметом спору у цій справі, позаяк спірним у ній були виключно питання призначення пенсії.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що, постановляючи ухвалу про задоволення заяви про роз`яснення судового рішення та визначаючи розмір пенсії Позивача при проведенні її подальшого перерахунку на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 05.02.2020 №21-14зп і заяв ОСОБА_1 від 10.02.2020, від 15.05.2020 та від 30.07.2020, суд першої інстанції допустив зміну змісту судового рішення, що не узгоджується з метою інституту роз`яснення судового рішення наслідком чого є скасування ухвали суду із постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що рішення суду у справі №757/14552/17-а є виконаним, що в силу положень ч. 2 ст. 254 КАС України є перешкодою для подання заяви про його роз`яснення, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що оскільки резолютивною частиною постанови суду від 22.05.2017 приписано, зокрема, в подальшому довічно здійснювати належні Позивачу виплати пенсії за вислугу років, то відсутні підстави стверджувати про те, що судове рішення виконано у повному обсязі, позаяк останнє не має обмежувального строку дії (в частині обов`язку з виплати пенсії за вислугу років щомісячно).

З приводу аргументів відзиву на апеляційну скаргу про те, що остання подана на 22 день (08.07.2022) з моменту отримання від Позивача копії оскаржуваної ухвали Відповідачем 16.06.2022, судова колегія зауважує, що, по-перше, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вже вирішено ухвалою від 17.10.2022, по-друге, заява, копія якої додана до апеляційної скарги в якості підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, датована 17.06.2022, а відомості з електронного пенсійного кабінету ОСОБА_1 стосуються звернення від 16.06.2022, яке зареєстровано ГУ ПФ в м. Києві 24.06.2022. Викладене, на переконання судової колегії, вказує на те, що подання апеляційної скарги 08.07.2022 мало місце у межах п`ятнадцятиденного строку з моменту, коли Відповідач дізнався про існування оскаржуваної ухвали 24.06.2022.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про роз`яснення судового рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення відмовити.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 254, 308, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 09 листопада 2022 року.