Справа № 640/640/22
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Київ № 640/640/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України з позовом Державна податкова служба України (далі по тексту - позивач, ГУ ДПС у місті Києві) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) в якому просило стягнути з відповідача податковий борг, а саме: з єдиного податку з фізичних осіб, з податку на доходи фізичних осіб та військового збору в загальній сумі 101 976,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за відповідачкою обліковується податковий борг в розмірі 101 976,19 грн., який останньою в добровільному порядку не сплачено.

Ухвалою суду від 01.02.2022 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи та запропоновано відповідачці надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 5,6 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на момент прийняття рішення у справі, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України, та не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини встановлені судом:

ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) перебуває на обліку в органах державної податкової служби як платник податків.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, за ФОП ОСОБА_1 станом на 07.09.2021 року, обліковується борг в загальному розмірі 101 976,19 грн., а саме:

- Єдиного податку з фізичних осіб у сумі 26 567,43 грн.;

- Податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 69 608,09 грн.;

- Військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 5800,67 грн.

Вказана сума податкового боргу виникла, у зв`язку з несплатою позивачем сум податкових зобов`язань, нарахованих самостійно відповідно до поданих декларацій, копії яких містяться в матеріалах справи та податкової вимоги форми «Ф» №45401-10 від 03.06.2020 року.

Зазначене стало підставою для звернення податкового органу з даним позовом до суду.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - ПК України).

Відповідно до ст. п. 14.1.137 ст. 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Контролюючий орган має право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджету та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу.

Відповідно до п. 54.1. ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Правовими положенням пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 ПК України.

Відповідно до п. 59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Правовими положеннями п.57.1 ст.57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність у відповідача несплаченої у визначений законодавством строк узгодженої суми грошового зобов`язання підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: самостійно узгоджених зобов`язань, відповідно до поданих декларацій, копії яких містяться в матеріалах справи.

03.06.2020 року ГУ ДПС у м. Києві, у відповідності до ст. 59 ПК України, сформовано та направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» № 45401-10.

Згідно податкової вимоги форми «Ф» № 45401-10 від 03.06.2020 року, станом на 02.06.2020 року, за ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг на суму 26567,43 грн. Зазначена податкова вимога форми «Ф» № 45401-10 від 03.06.2020 року скерована податковим органом на адресу відповідача, а саме: АДРЕСА_2 , проте ним не отримана та повернута відповідним відділенням поштового зв`язку до податкового органу.

При цьому, передбачені ПК України заходи не привели до погашення відповідачем податкового боргу.

Також, на час розгляду судом справи по суті заявлених позовних вимог, ФОП ОСОБА_1 доказів оскарження податкової вимоги форми «Ф» № 45401-10 від 03.06.2020 року або погашення податкового боргу за визначеними податковими зобов`язаннями, до суду не надано.

Щодо податку на доходи з фізичних осіб та військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 69 608,09 грн. та 5800,67 грн., суд зазначає наступне.

Так, з розрахунку наданого контролюючим органом вбачається, що вказані податкові зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб та військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 69 608,09 грн. та 5800,67 грн. відповідно, виникли під час самостійного визначення платником податку суми податкового зобов`язання.

Як вбачається з податкової декларації про майновий стан і доходи (для підприємців) № 9099859 від 09.02.2021 року, позивачем самостійно визначено до сплати податок на доходи з фізичних осіб в розмірі 69 608,09 грн. та військовий збір в розмірі 5800,67 грн.

Проте, відповідачем не сплачено самостійно визначені до сплати податок на доходи з фізичних осіб в розмірі 69 608,09 грн. та військовий збір в розмірі 5800,67 грн.

Пунктом 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Джерела погашення податкового боргу платника податку визначені нормами ст. 87 ПК України. Крім того, в силу приписів п. 87.9 ст. 87 цього Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Підпунктом 20.1.34. п. 20.1 ст. 20 ПК України визначено право контролюючих органів у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Відповідно до абз.1 п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач відзиву на позов та доказів погашення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб, з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та з військового збору в сумі 101 976,19 грн. не надав, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на задоволення позовних вимог, та згідно з вимогами статті 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не підлягають стягненню, оскільки він є суб`єктом владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Стягнути з рахунків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) у банках, що обслуговують боржника - податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб, податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та військового збору в сумі 101 976,19 грн. (сто одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість грн. 19 коп.) на користь Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код 44116011) за рахунок погашення податкового боргу.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя В.І. Келеберда