Справа № 580/4279/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року справа № 580/4279/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 2) , в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №89 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 02 вересня 2022 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на ПАТ «АЗОТ» з 18.10.1995 по 14.05.2003, з 20.02.2004 по 09.09.2006 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, з моменту виникнення права на таку пенсію, на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що їй відмовлено в призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з недосягнення позивачкою віку у 50 років, а також не зараховано пільговий стаж у зв`язку із відсутністю наказів про атестацію робочого місця. Позивач вважає таку відмову протиправною та зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, при цьому її трудова книжка містить відповідні записи, якими підтверджується її робота на посадах, пов`язаних з особливим характером роботи та умовами праці у ПАТ «АЗОТ», крім того, довідка та виписка з наказу про результати атестації робочих місць підтверджує її роботу на посадах із особливими умовами праці, у зв`язку із чим період її роботи на посадах віднесених до Списку №1 має бути зарахований до пільгового стажу позивача. Щодо віку зазначено, що віковий ценз відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020р. №1-р/2020, складає 45 років.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

07.10.2022р., до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач 1 просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, щозаява позивача про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області за принципом екстериторіальності, за результатами розгляду наданих заявником документів встановлено, що страховий стаж позивача становить 27 років 00 місяців 09 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки ПрАТ «Азот» №209 від 25.08.2022, оскільки відсутні накази підприємства про затвердження результатів атестації, проатестовані структурні підрозділи та посади працівників та переліки робочих місць по кожному наказу, а у виписці з наказу - постанови не вказано до якого саме наказу відноситься даний перелік. У довідці є посилання на довіреність, що підтверджує повноваження директора департаменту з управління персоналом і соціальних питань на право підпису, проте вказана довіреність не долучена до довідки. Станом на день звернення позивач досягла 44 роки 11 місяців 09 днів та не досягла пенсійного віку, встановленого абзацом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (45 років) та статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (50 років). Станом на 11.10.2017 (дату набрання чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-VШ) вік позивача становив - 40 років.

19.10.2022р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач 2 також просив в задоволенні позову відмовити повністю із аналогічних зазначених відповідачем 1 підстав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей Трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач працювала у ВАТ Азот:

- з 18.10.1995р. - апаратником перегонки 4 розряду дільниці по виробництву ІОС (катіоніту) на основі стиролу до цеху І-1;

- з 20.05.1997р. переведена апаратником перегонки 4 розряду дільниці по виробництву ІОС катіонітів на основі стиролу цеху І-1;

- з 18.02.2002р. переведена підсобним робітником 2 розряду цеху І-1;

- з 01.03.2003р. переведена підсобним робітником 2 розряду цеху І-1 загальноцехової служби;

- з 20.02.2004р. переведена апаратником підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції 4 розряду загальноцехової служби цеху І-1;

- з 01.02.2006р. переведена апаратником підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції 4 розряду загальноцехової служби цеху І-1 з виробництва ІОС.

-16.10.2006р. звільнена за скороченням штату працівників (ст. 40 КзпП).

Згідно довідки Приватного акціонерного товариства «Азот» від 25.08.2022р. №209 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, вбачається, що позивач працювала повний робочий день у ПАТ АЗОТ:

- з 18.10.1995р. По 17.02.2002р. - на посаді - апаратник перегонки (цех І-1 з виробництва іонообмінних смол);

- з 18.02.2002р. по 14.05.2003р. - на посаді - підсобний робітник (загальноцехова служба цеху І-1 з виробництва іонообмінних смол);

- з 20.02.2004р. по 09.09.2006р. - на посаді - апаратника підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції (загальноцехова служба цеху І-1 з виробництва іонообмінних смол).

У довідці вказано, що позивач виконувала роботи з ведення та обслуговування технологічних процесів в цеху І-1 з виробництва іонообмінних смол, що передбачено Списком №1.

Довідка видана на підставі: особова картка ф.П-2, особові рахунки, штатні розписи, накази про результати атестації робочих місць, висновки Державної експертизи умов праці.

Крім того, згідно виписки з наказу-постанови від 31.05.1995р. №400-К, від 01.06.2000р. №460-К, від 11.03.2003р. №107/П-52, від 30.06.2006р. №447/П-14, затверджено перелік робочих місць, робота на яких дає право для призначення пенсії на пільгових умовах за Списками №1 і №2, до яких віднесено, за списком №1 - цех І-1 з виробництва іонообмінних смол (апаратник перегонки), цех І-1 з виробництва іонообмінних смол, загальноцехова служба (підсобний робітник апаратник підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції ).

25.08.2022р. позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.

02.09.2022р. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішенням №89 відмовлено позивачу у призначенні пенсії, зазначивши при цьому, що вік заявниці на дату звернення становить 44 роки 11 місяців 09 днів. Згідно з наданими документами страховий стаж становить 27 років 00 місяців 22 дні. До страхового стажу враховані всі періоди роботи. Вказано, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки №209 від 25.08.2022р., оскільки відсутні накази підприємства, якими затверджено результати атестації робочих місць, проатестовані структурні підрозділи та посади працівників та переліки робочих місць до кожного наказу, а у виписці з наказу-постанови не вказано до якого саме наказу відноситься наданий перелік. Також рекомендовано долучити довіреність голови правління ПрАТ «АЗОТ» про право підпису директора департаменту з управління персоналом і соціальних питань.

Листом від 06.09.2022р. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомлено позивачку про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішення.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються зокрема Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058).

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом із відзиву на адміністративний позов та оскаржуваного рішення, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із не досягненням заявницею 50 років на дату заяви, та у зв`язку із не зарахованням періодів роботи згідно довідки №209 від 25.08.2022р. З підстав відсутності наказів підприємства, якими затверджено результати атестації робочих місць, проатестовані структурні підрозділи та посади працівників та переліки робочих місць до кожного наказу, а у виписці з наказу-постанови не вказано до якого саме наказу відноситься наданий перелік.

Таким чином, при перевірці правомірності дій відповідача, в ході розгляду даної справи належить встановити чи наявний у позивачки віковий ценз для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та чи підлягає включенню до пільгового стажу позивача період її роботи у ПАТ АЗОТ.

Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначене кореспондується із Пунктом 1 Порядку Порядок №637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вже встановлено судом, згідно відомостей Трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач працювала у ВАТ Азот:

- з 18.10.1995р. - апаратником перегонки 4 розряду дільниці по виробництву ІОС (катіоніту) на основі стиролу до цеху І-1;

- з 20.05.1997р. переведена апаратником перегонки 4 розряду дільниці по виробництву ІОС катіонітів на основі стиролу цеху І-1;

- з 18.02.2002р. переведена підсобним робітником 2 розряду цеху І-1;

- з 01.03.2003р. переведена підсобним робітником 2 розряду цеху І-1 загальноцехової служби;

- з 20.02.2004р. переведена апаратником підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції 4 розряду загальноцехової служби цеху І-1;

- з 01.02.2006р. переведена апаратником підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції 4 розряду загальноцехової служби цеху І-1 з виробництва ІОС.

-16.10.2006р. звільнена за скороченням штату працівників (ст. 40 КзпП).

Згідно приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Пунктом 20 Порядку №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належні записи, що засвідчують період її роботи у ВАТ «АЗОТ», перейменованого у ПАТ АЗОТ у періоди з 18.10.1995 по 14.05.2003, з 20.02.2004 по 09.09.2006, на посадах, що передбачені Списком №1.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13.06.2019р. в справі №195/443/17 та від 22.05.2018р. в справі №683/977/17, право на зарахування до стажу для призначення особі пільгової пенсії підтверджується зокрема відомостями трудової книжки.

Суд також враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17 відповідно до яких надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд також звертає увагу, що позивачем, при зверненні із заявою про призначення пенсії надано довідку Приватного акціонерного товариства «Азот» від 25.08.2022р. №209 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що позивач працювала повний робочий день у ПАТ АЗОТ:

- з 18.10.1995р. По 17.02.2002р. - на посаді - апаратник перегонки (цех І-1 з виробництва іонообмінних смол);

- з 18.02.2002р. по 14.05.2003р. - на посаді - підсобний робітник (загальноцехова служба цеху І-1 з виробництва іонообмінних смол);

- з 20.02.2004р. по 09.09.2006р. - на посаді - апаратника підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції (загальноцехова служба цеху І-1 з виробництва іонообмінних смол).

У довідці вказано, що позивач виконувала роботи з ведення та обслуговування технологічних процесів в цеху І-1 з виробництва іонообмінних смол, що передбачено Списком №1.

Довідка видана на підставі: особова картка ф.П-2, особові рахунки, штатні розписи, накази про результати атестації робочих місць, висновки Державної експертизи умов праці.

Крім того, згідно виписки з наказу-постанови від 31.05.1995р. №400-К, від 01.06.2000р. №460-К, від 11.03.2003р. №107/П-52, від 30.06.2006р. №447/П-14, затверджено перелік робочих місць, робота на яких дає право для призначення пенсії на пільгових умовах за Списками №1 і №2, до яких віднесено, за списком №1 - цех І-1 з виробництва іонообмінних смол (апаратник перегонки), цех І-1 з виробництва іонообмінних смол, загальноцехова служба (підсобний робітник апаратник підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції).

Таким чином, судом вбачається, що наявними матеріалами справи підтверджується наявність пільгового стажу роботи позивача за роботами за Списком №1 у періоди з 18.10.1995 по 14.05.2003, з 20.02.2004 по 09.09.2006 у ВАТ «АЗОТ», перейменованого у ПАТ АЗОТ, у зв`язку із чим позивачка має більш як 10 років пільгового стажу, тобто більш ніж достатній пільговий стаж за роботами по Списку №1, як одну із умов, що надає право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, який у відповідності до вимог Закону №1058 має складати не менше 7 років 6 місяців на визначених роботах.

Відтак, з огляду на подання позивачем до відповідача трудової книжки, із належними записами у ній, а також вказані уточнюючу довідку та виписку з наказу, які підтверджують пільговий характер роботи позивача, відповідач мав надати оцінку їх відомостям за зазначений період в контексті наявності права на зарахування зазначеного періоду до пільгового стажу позивача. Суд звертає увагу, що відмова у призначенні пільгової пенсії із посиланням на відсутність наказів підприємства, якими затверджено результати атестації робочих місць, проатестовані структурні підрозділи та посади працівників та переліки робочих місць до кожного наказу є необгрунтованою з огляду на наявність та подання до пенсійного органу виписки з наказу-постанови від 31.05.1995р. №400-К, від 01.06.2000р. №460-К, від 11.03.2003р. №107/П-52, від 30.06.2006р. №447/П-14. При цьому, доводи відповідача у спірному рішенні про те, що у виписці з наказу-постанови не вказано до якого саме наказу відноситься, суд вважає необгрунтованими та зазначає, що вказана обставина могла б бути врахованою в разі відсутності у трудовій книжці позивача необхідних записів, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Натомість, у спірних правовідносинах, довідка Приватного акціонерного товариства «Азот» від 25.08.2022р. №209 в повному обсязі підтверджує відомості трудової книжки позивача про періоди її роботи, та підтверджують право позивача на пенсію за Списком №1, у зв`язку із чим зазначені підстави можуть вважатися формальними підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи встановлені, в ході розгляду даної справи, обставини та положення статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 1, 3, 20 Порядку №637, оскільки факт роботи позивача на посадах, що дає право на пенсію на пільгових умовах у вказані вище періоди підтверджується належними доказами, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача 2 зарахувати їх до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Щодо обставини не досягнення позивачем пенсійного віку (50 років), необхідного для призначення пенсії за віком, суд зазначає наступне.

Згідно з п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015 року.

Відповідно до п.2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Отже, після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII, яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII у новій редакції викладений п.2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.

Правила згаданих законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020р. №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII".

Пунктом 1 резолютивної частини цього Рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до п.2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з п.3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам …".

Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд зазначає, що з 23.01.2020р. в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.

Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 50 років за п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у рішенні від 23.01.2020р. №1-р/2020 Конституційний Суд України, визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом N 213-VIII вказав, що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Вирішуючи спір, суд доходить висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.

Суд також зазначає, що обрані пенсійним фондом у спірному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивача).

У спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

За вказаних обставин, відмова відповідача 2 в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 03.11.2021р. у зразковій справі №360/3611/20.

Таким чином, з огляду на підстави відмови у призначенні спірної пенсії, та за такого правового врегулювання спірних правовідносин, суд доходить висновку щодо протиправності дій відповідача 2 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 за поданою нею заявою, у зв`язку із чим оскаржуване рішення №89 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 02 вересня 2022 належить визнати протиправним та скасувати.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з моменту виникнення права на таку пенсію, на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р. № 28-2, відповідач є територіальними органами Пенсійного фонду України, а згідно із п. 4.3 цього Положення організовує роботу управлінь Фонду, зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.

Таким чином питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій належить до виключної компетенції відповідача.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У постанові від 05.09.2018р. у справі №826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №2340/2921/18.

Як вище зазначалось судом, право на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах за списком №1 виникає після досягнення 45 років і за наявності страхового стажу, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Суд зазначає, що наявність та відповідність сукупності всіх необхідних критеріїв для призначення пенсії на пільгових умовах належить до виключної компетенції відповідача.

При цьому, суд врахував, що відповідно до ст. 45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Аналіз вказаних приписів у взаємозв`язку із обставинами даної справи (досягнення позивачкою 45 років 16.09.2022р.) вказує на набуття позивачкою права на пенсію за віком на пільгових умовах із 17.09.2022р. (наступного дня за днем досягнення пенсійного віку).

Підсумовуючи наведене та враховуючи встановлену протиправність спірної відмови, а також беручи до уваги дискреційність повноважень органів Пенсійного фонду з питань призначення громадянам пенсійних виплат, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (як органу, що здійснював розгляд заяви позивачки та прийняв оскаржуване рішення) зарахувати вищевказані періоди до пільгового стажу позивача, та повторно розглянути заяву позивачки від 25.08.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на що позов належить задовольнити частково.

Згідно частин 1,3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов належить задовольнити частково, а позивачем понесено судові витрати із сплати судового збору у сумі 992,40 грн, що підтверджується оригіналом квитанції від 16.09.2022р. №71763-4232-8784-0766, наявної у матеріалах справи, суд дійшов висновку про стягнення частини понесених позивачем судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 496,20 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №89 від 02.09.2022р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, код ЄДРПОУ - 20551088) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи у ВАТ «АЗОТ», перейменованого у ПАТ АЗОТ з 18.10.1995р. по 14.05.2003р., з 20.02.2004р. по 09.09.2006р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, код ЄДРПОУ - 20551088) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 25.08.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО