Справа № 640/12727/22
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Київ №640/12727/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ТАКРОМ Україна»
доДержавної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві
провизнання протиправною та скасування постанови
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАКРОМ Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві, в якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві про застосування адміністративно-господарського штрафу №326951 від 05 липня 2022 року щодо накладення адміністративно-господарського штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАКРОМ Україна» в сумі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №326951 від 05 липня 2022 року, з якою позивач не погоджується у зв`язку з тим, що Укртрансбезпека допустила низку порушень при зупинці транспортного засобу, тобто при виявленні правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що співробітниками Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області при зупинці автомобільного транспорту Mersedes-Benz державний номер НОМЕР_1 виявлено факт перевезення вантажу без повного пакету документів, а саме відсутність товарно-транспортної накладної, що відображено в акті №310977 від 10 січня 2022 року, який є належним доказом відсутності такої товарно-транспортної накладної, а тому оскаржувана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області 10 січня 2022 року, відповідно до направлення від 05 січня 2022 року №015510 на рейдову перевірку на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

10 січня 2022 року посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області було зупинено транспортний засіб Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКРОМ Україна» Mersedes- Вenz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієм даного транспортного засобу на момент зупинки був ОСОБА_2 (громадянин Румунії).

Посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області проведено документальний контроль.

За наслідками проведеного документального контролю посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області складено акт від 10 січня 2022 року №310977 перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень, пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Перевіркою виявлено порушення, а саме: «cт. 39 тa cт. 48 ЗУ про авт/тpa та наказ МТЗУ №340 від 07.06.2010 p. при перевезенні вантажу (хімія) водій не представив документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, а саме Товарно- транспортну накладну або інший документ передбачений законодавством. Відсутній протокол технічного стану т/з.

У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» 11 абз. 3 перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів передбачених cт. 48, цього закону».

30 червня 2022 року повідомленням від 28 червня 2022 року №18686/29/24-22, яке направлено позивачу рекомендованим листом із штрих-кодовим ідентифікатором №284, викликано позивача для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 05 липня 2022 року.

Як наголошено відповідачем, згідно з інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті AT «Укрпошта» повідомлення вручено особисто 01 липня 2022 року. В той же час, позивач не забезпечив явку уповноваженого представника на розгляд справи про адміністративне-правопорушення.

В подальшому, Товариство 15 липня 2022 року звернулось до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) зі скаргою на постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділ державного нагляду (контролю) у м. Києві №326951 від 05 липня 2022 року.

03 серпня 2022 року позивач отримав лист Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якому повідомлено про залишення скарги без задоволення.

Вважаючи оскаржуване рішення відповідача протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що цей закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення №103) визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку №1567).

Підставою для застосування до позивача штрафу, передбаченого абзацом 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», слугував акт перевірки, яким зафіксовані порушення водієм вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За змістом статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» №1534-IX, який набув чинності 01 жовтня 2021 року, статтю 48 після частини другої доповнено двома новими частинами такого змісту:

«При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Порядок ведення та надання інформації з реєстру товарно-транспортних накладних визначається Кабінетом Міністрів України».

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, застосовується адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, вказане порушення законодавства стосується статей розділу ІІІ Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме «Внутрішні перевезення вантажів».

Із матеріалів справи вбачається, що позивач виконував внутрішнє перевезення за маршрутом с. Судова Вишня- «св. 15 Дубаневицького».

З приводу доводів позивача, що товарно-транспортно накладна №28 від 10 січня 2022 року була наявна у водія, утім через те, що особа, яка була водієм є іноземцем і не володіє українською мовою, та що уповноваженими особами Укртрансбезпеки не забезпечено перекладача при проведенні перевірки, суд наголошує на наступному.

Слід зазначити, що статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Тобто, формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути у водія на руках, а не в офісах інших осіб, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника.

Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки - відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами.

У даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановлено, що перевізником у даному випадку є позивач.

Надані до позову матеріали відносно наявної товарно-транспортної накладної №28 від 10 січня 2022 року не є юридично значимими документами для цілей визначення перевізника, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який саме, як вже зазначалося, і є первинним носієм доказової інформації.

Надання її (товарно-транспортної накладної) згодом, навіть не у зв`язку з розглядом справи Укртрансбезпекою, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.

Як вбачається з акту, водій був з ним ознайомлений, від пояснень відмовився, але не заперечував щодо фактичного перевізника за даним перевезенням (позивача), який використовує транспортний засіб.

Більше того, з доданої до позовної заяви товарно-транспортної накладної від 10 січня 2022 року №28 вбачається, що вона складена із порушенням пункту 11.7 розділу 11 Наказу Кабінету Міністрів України від 14 жовтня 1997 року №363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (надалі - Наказ №363).

В пункті 11.7 Наказу 363 визначено, що час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов`язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25, 8.26 глави 8 цих Правил.

В той же час, в товарно-транспортній накладній №28 від 10 січня 2022 року взагалі відсутні записи в розділі «Вантажно-розвантажувальні операції», незважаючи на той факт, що відповідне транспортування вантажу вже відбулось 10 січня 2022 року.

Відтак, згадана товарно-транспортна накладна №28 від 10 січня 2022 року, хоч і наявна в матеріалах справи, проте не може вважатись належним доказом в підтвердження наявності останньої під час здійснення перевірки.

Також, до матеріалів справи не надано жодних доказів, наприклад, журналу реєстрації товарно-транспортних накладних, з яких би вбачалося видача останньої перед здійсненням перевезення.

Стосовно доводів позивача, що водій був іноземцем та не міг пояснити та отримати інформацію щодо проведеної перевірки, суд зауважує на тому, що обов`язок щодо формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути у водія на руках, проте, позивачем такого обов`язку не виконано.

Більше того, як зазначає позивач під час перевірки був присутній інший співробітник його підприємства, ОСОБА_1 , проте останній також не зміг надати відповідного пакету документів.

Щодо доводів позивача про незалучення перекладача під час здійснення перевірки, суд наголошує на тому, що ані Законом України «Про автомобільний транспорт», ані Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 не передбачено обов`язку уповноважених осіб під час здійснення перевірки, виявлення факту порушення, залучати перекладача.

В той же час, згідно з вимогами статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Згідно з частиною першою статті 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Однак, хоч позивач і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, проте не забезпечив явку уповноваженого представника, не надав заперечень, пояснень щодо виявленого порушення, а тому такі доводи позивача також відхиляються судом.

Згідно з пунктами 25, 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку № 1567.

30 червня 2022 року повідомленням від 28 червня 2022 року № 18686/29/24-22, яке було направлено перевізнику рекомендованим листом із штрих-кодовим ідентифікатором № 284, було викликано позивача для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 05 липня 2022 року.

Згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті AT «Укрпошта» повідомлення вручено 01 липня 2022 року.

Враховуючи наведене позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, про що він не заперечує у своєму позові, в той же час не скористався своїм правом бути присутнім на розгляді справи та надати відповідні пояснення чи докази.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що відповідно до акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10 січня 2022 року № 310977 ТОВ «Такром Україна» виконувало вантажне перевезення без належним чином оформленої товарно-транспортної накладної, начальником Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05 липня 2022 року № 326951 у розмірі 17 000,00 грн, відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344- III.

З приводу твердження позивача про те, що посадові особи Укртрансбезпеки не наділені повноваженнями щодо притягнення до відповідальності за відсутність протоколу перевірки стану транспортного засобу, зазначаємо, що постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05 липня 2022 року № 326951 винесено через відсутність на момент проведення перевірки товарно-транспортної накладної, що передбачено абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Таким чином, твердження позивача в цій частині не заслуговують на увагу під час розгляду даної справи.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено, судові витрати, які підлягають розподілу у відповідності зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України - відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКРОМ Україна» - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко