Справа № 420/13811/22
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/13811/22
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Вовненко А.В.,

за участю представника апелянта Голодняк Д.М.,

представника відповідача Снітка А.С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у справі за заявою Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Спільного підприємства "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, -

ВСТАНОВИЛА:

30 вересня 2022 року Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулись до суду з заявою до Спільного підприємства "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, в якій просили підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Спільного підприємства "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю, , згідно рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 30.09.2022 року.

Заява мотивована тим, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства не допустив посадових осіб Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до проведення фактичної перевірки, що є підставою для застосування умовного адміністративного арешту майна.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у задоволенні заяви Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Спільного підприємства «Вітмарк-Україна» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків згідно рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 30.09.2022 року - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву щодо підтвердження обгрунтованості умовного арешту майна СП Вітмарк-Україна у формі ТОВ. Доводами апеляційної скарги зазначено, що враховуючи той факт, що платником податків відмовлено в допуску посадових осіб Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП до проведення фактичної перевірки, наявні всі правові підстави для застосування адміністративного арешту майна СП «Вітмарк-Україна» ТОВ. В рамках провадження №420/13811/22 предметом є саме підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків відповідно до вимог ст.94 Податкового кодексу України, а не визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки. Підстави для виходу на перевірку, аналіз передумов видачі наказу не є центральним питанням в даній справі. Апелянт вказує, що підстави для виходу на перевірку, зазначені в наказі - не входять до предмету доказування по справі №420/13811/22, а за таких обставин не можуть враховуватись під час винесення законного та обґрунтованого рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу Спільним підприємством "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі ст. 20, п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень податкового Кодексу України, з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства в частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період діяльності з 29.09.2019 року по дату закінчення перевірки Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків винесений наказ №87 від 28.09.2022 року про проведення фактичної перевірки Спільного підприємства «Вітмарк-Україна» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю з 29 вересня 2022 тривалістю 10 діб (а.с. 40).

На підставі зазначеного наказу та направлень на перевірку від 28.09.2022 року №92, №93, №94 співробітниками Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків здійснено вихід за податковою адресою та адресою фактичного провадження Спільним підприємством «Вітмарк-Україна» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю господарської діяльності, а саме: 67430, Одеська область, Роздільнянський район, с. Степанівна, вул. Миру, буд.144, з метою проведення фактичної перевірки (а.с. 41, 42, 43).

Так, старшому бухгалтеру Спільного підприємства «Вітмарк-Україна» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю - ОСОБА_1 29.09.2022 року були пред`явлені для ознайомлення під розписку наказ №87, направлення на проведення перевірки від 28.09.2022 року № 92, №93, №94 та службові посвідчення осіб, які зазначені в направленнях на проведення перевірки.

Проте, старший бухгалтер ОСОБА_1 29.09.2022 року о 14 годині. 35 хвилин відмовила у допуску посадових осіб Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до проведення фактичної перевірки, у зв`язку з чим, посадовими особами Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків складено акт відмови від допуску до фактичної перевірки від 29.09.2022 року №110 (а.с. 44).

У зв`язку з не допуском посадових осіб до проведення перевірки на підставі звернення начальника управління податкового аудиту Південного МУ ДПС по роботі з ВПП про застування адміністративного арешту майна платника податків від 30.09.2022 року, в.о. начальника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 30.09.2022 року, час прийняття рішення 11 год. 00 хв.(а.с. 45, 46-47).

Оскільки, відповідно до вимог п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України, обґрунтованість рішення керівника контролюючого органу про застосування арешту майна платника податків протягом 96 годин має бути підтверджена судом, заявник звернувся до суду з цією заявою.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна відповідача у суду не має у зв`язку з тим, що рішення податкового органу «Про застосування адміністративного арешту майна платника податків», прийняте за наслідками відмови відповідача у проведенні фактичної перевірки, яка проводилася за наказом, оформленим з порушенням Податкового кодексу України, оскільки в ньому відсутні будь-які посилання на конкретні підстави для її проведення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 16.1.9, п.п. 16.1.13 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.п. 20.1.4, 20.1.13 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з п. 94.3 ст. 94 ПК України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Відповідно до п. 94.6 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається:

94.6.1. платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна;

94.6.2. іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, підставою для не допуску бухгалтером ОСОБА_1 посадових осіб Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до проведення фактичної перевірки є відсутність в наказі №87 від 28.09.2022 року конкретної підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, про що було зазначено у акті відмови від допуску до проведення перевірки (наявність якої інформації свідчить про порушення законодавства відповідачем).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в наказі Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №87 від 28.09.2022 року «Про проведення фактичної перевірки Спільного підприємства «Вітмарк-Україна» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю» відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім як на норму, що регулює питання призначення перевірки, - підпункти 80.2.2., 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України; в наказі не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності Спільного підприємства «Вітмарк-Україна» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю вимогам чинного законодавства, що свідчить про неналежне оформлення наказу на проведення перевірки №87 від 28.09.2022 року в частині не відображення в наказі підстав проведення перевірки.

При виборі й застосуванні норми матеріального права до спірних правовідносин колегією суддів було враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №813/3977/16, від 18 грудня 2018 року у справі №820/4895/18, від 5 березня 2019 року у справі №820/4893/18, від 9 вересня 2020 року у справі №640/21536/19, від 02 грудня 2021 року у справі № 120/3918/20-а.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не допуск відповідачем посадових осіб до проведення перевірки є обґрунтованим.

Враховуючи те, що рішення податкового органу «Про застосування адміністративного арешту майна платника податків», прийняте за наслідками відмови відповідача у проведенні фактичної перевірки, яка, як зазначається вище, проводилася за наказом, оформленим з порушенням Податкового кодексу України, вірним є висновок суду першої інстанції, що підстав для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна відповідача у суду не має.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 283, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик