Справа № 580/11362/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року, суддя Руденко А.В., у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.11.2021 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 52 808,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним з тих підстав, що 25.10.2021 року позивач отримав звернення відповідача про надання документів, що підтверджують придбання, облік, походження підакцизних товарів, включених до опису акту зняття залишків ТМЦ. Проте на вказаному зверненні була відсутня печатка контролюючого органу, тому позивач мав право не надавати відповідь на вказане звернення, але надав посадовим особам відповідача запитувані документи. Рішення про застосування до позивача штрафних санкцій було прийнято без урахування документів, наданих позивачем на вимогу ревізорів. Статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено відповідальність лише за продаж необлікованих товарів, а не за їх наявність за місцем реалізації. Акт фактичної перевірки не містить посилань на факт реалізації саме необлікованих товарів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», відповідно до наказу Головного управління ДПС у Черкаській області №2216-п від 22.10.2021 та направлень на проведення перевірки №2602/23-00-07-0719 від 23.10.2021, №2601/23-00-07-0719 від 23.10.2021 посадовими особами Головного управління ДПС у Черкаській області було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, відображення та правильності обрахунку акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів, за місцем провадження господарської діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 , за період діяльності з 04.11.2018 по 03.11.2021.

При проведенні фактичної перевірки був складений акт зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті (в складському приміщенні) в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 від 25.10.2021, яким встановлено знаходження у магазині алкогольних напоїв та тютюнових виробів на загальну суму 78035,00 грн. Акт складений за участю позивача і ним підписаний.

Контролюючим органом було надано позивачу звернення від 25.10.2021 про надання документів (їх належним чином завірених копій), що підтверджують придбання, облік, походження підакцизних товарів, включених до описку акту зняття залишків ТМЦ.

Станом на 03.11.2021 вказані документи позивачем було надано частково.

За результатами фактичної перевірки відповідачем був складений акт перевірки №8230/23-00-07-0717/ від 04.11.2021, яким встановлено факт продажу коньяку «Коблево 3*» об`ємом 0,25 код УКТЗЕД № за ціною 48 грн, мінімальна ціна на який згідно постанови Кабінету Міністрів України №957 від 30.08.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» становить 64 грн 16 коп.

Також в реалізації знаходились алкогольні напої та тютюнові вироби, на які не надано накладні та/або будь-які інші документи, що підтверджують походження товару згідно опису фактичних залишків товару від 25.10.2021 на загальну суму 26 404,00 грн.

Таким чином, позивачем допущено порушення:

- постанови Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв»;

- п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі вказаного акта перевірки №8230/23-00-07-0717/ від 04.11.2021 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2021, яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосував до позивача штрафні санкції у сумі 52 808 грн.

Вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що прийтято всупереч нормам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підпунктом 80.1. статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно пункту 80.5. Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 80.7 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Як убачається із матеріалів справи, посадовими особами Головного управління ДПС у Черкаській області відповідно до наказу №2216-п від 22.10.2021 та направлень на проведення перевірки №2602/23-00-07-0719 від 23.10.2021, №2601/23-00-07-0719 від 23.10.2021 було проведено фактичну перевірку позивача з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, відображення та правильності обрахунку акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів, за місцем провадження господарської діяльності, за адресою: АДРЕСА_1, за період діяльності з 04.11.2018 по 03.11.2021.

Так, з наказом №2216-п від 22.10.2021 та направленнями на перевірку №2602/23-00-07-0719 від 23.10.2021, №2601/23-00-07-0719 від 23.10.2021 позивач ознайомився особисто, що підтверджується його підписами на вказаних направленнях.

Таким чином, фактична перевірка позивача проведена податковим органом з дотриманням норм чинного законодавства.

Щодо порушень виявлених контролюючим органом під час проведення перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Пункт 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України передбачає, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 85.2. статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Разом з тим, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

У відповідності до ст. 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суб`єкт господарювання, який здійснює розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі, під час проведення фактичної перевірки зобов`язаний надати посадовим особам контролюючого органу документи, які підтверджують облік та походження товарів.

Як убачається з акту перевірки, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 реалізовувалися алкогольні напої та тютюнові вироби, на які не надано накладні та/або будь-які інші документи, що підтверджують походження товару згідно опису фактичних залишків товару від 25.10.2021 на загальну суму 26 404,00 грн.

При цьому відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України документи, які не були надані під час перевірки (чи на протязі 5 днів після її проведення) вважаються відсутніми у такого платника податків.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 липня 2020 року у справі № 815/986/16 та від 11 лютого 2021 року у справі №820/10136/15.

Так матеріали справи свідчать, на момент прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення № від 30.11.2021 позивачем частково були надані документи, які підтверджують придбання, облік, походження підакцизних товарів, що знаходились на реалізації згідно опису фактичних залишків товару від 25.10.2021.

Разом з тим, станом на 03 листопада 2021 року позивач не надав накладні та/або будь-які інші документи, що підтверджують походження товару згідно опису фактичних залишків товару від 25.10.2021 на загальну суму 26 404,00 грн.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач допустив порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Таким чином, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 правомірно застосований штраф, передбачений статтею 20 вказаного Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2021 прийняте у відповідності до норм податкового законодавства.

Доводи позивача про відсутність печатки у письмовому зверненні відповідача про отримання документів (їх належним чином завірених копій) від 25.10.2021 є необґрунтованим, з огляду на таке.

Згідно п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У відповідності до п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

При цьому, суд першої інстанції вірно зауважив, що запит про надання податкової інформації, передбачений ст. 73 Податкового кодексу України, та запит про надання копій первинних документів, передбачений ст. 85 Податкового кодексу України є різними документами.

Так, після початку перевірки платник податків не наділений правом відмовитись від надання завірених копій документів, пов`язаних з предметом перевірки, тому відсутність печатки на письмовому зверненні відповідача від 25.10.2021 року не звільняє позивача від обов`язку надати документи, які підтверджують походження товарів, зазначених у акті зняття залишків від 25.10.2021 та відповідно не є підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивачем на виконання письмового звернення були лише частково надані документи щодо походження та обліку алкогольних напоїв та тютюнових виробів, перелік яких зазначений у акті зняття залишків товарних запасів від 25.10.2021.

Посилання позивача на відсутність факту реалізації необлікованого товару також є безпідставними, Законом України від 20.09.2019 №128-1Х були внесені зміни до статті 20 Закону №265/95-ВР, якими передбачено застосування штрафних санкцій до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Таким чином, саме відсутність документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є підставою для застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 10.06.2019 року у справі №804/5840/16 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки правовідносини у даній справі є іншими, а висновки викладені у вказаній постанові регулюють інші правовідносини у конкретній справі.

При цьому колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що у запиті контролюючого органу була відсутня печатка, тоді як доводів щодо відсутності порушень виявлених відповідачем під час перевірки позивач не наводить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підста для задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.