Справа № 460/6887/20
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 460/6887/20

адміністративне провадження № К/990/22557/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Пасічник С.С., Гончарової І.А.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2022 (судді: Гінда О.М. (головуючий), Качмар В.Я., Пліш М.А.) у справі №460/6887/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 21.05.2020 №1.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято безпідставно, оскільки висновки контролюючого органу про порушення Товариством вимог податкового законодавства є не обґрунтованими та базуються виключно на припущеннях, господарські операції з контрагентом ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» мали реальний характер та підтверджені первинними документами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду вмотивовано тим, що господарські операції між позивачем та контрагентами не мали реального характеру, що підтверджується вироком Оболонського районного суду міста Києва від 18.06.2018 у справі № 756/4105/18. Зазначеним вироком чітко встановлені періоди вчинення протиправних дій з боку директора ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» та наведено перелік документів в які завідомо внесено неправдиві відомості, які безпосередньо стосуються спірних господарських операцій.

4. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2022 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Товариства задоволено, визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що господарські операції позивача з контрагентом є реальними, що підтверджено первинними документами. Відносно вироку щодо директора контрагента ТОВ «Дорбудрезерв-Україна», яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (службове підроблення), суд вказав, що оскільки такий вирок не стосується господарських чи фінансових злочинів, то такий не може бути належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій позивача із вищевказаним контрагентом та не може слугавати безумовною підставою для визнання нереальності здійснення господарських операції між ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» та ТОВ «Колор С.І.М.».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2022 та направити справу на новий розгляд.

6. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки №620/17-00-05-01/31299514 від 30.03.2020, оформленого за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2018, під час якої було виявлено порушення позивачем, зокрема вимог п.185.1 ст. 185, пп.«а» п.198.1, п.198.3 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, пп. 1 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №13), в результаті чого занижено податок на додану вартість у загальному розмірі 462338,00 грн, у тому числі: за червень 2017 року - 94328,00 грн, за липень 2017 року - 130475,00 грн, за серпень 2017 року - 899293,00 грн, за жовтень 2017 року - 338242,00 грн.

Висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що господарські операції позивача з придбання робіт (послуг) в контрагента ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» не мали реального характеру. Такі висновки контролюючого органу обґрунтовано наявністю вироку відносно директора контрагента ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» гр. ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (службове підроблення).

На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Судами встановлено, що між позивачем - ТОВ «Колор С.І.М.» (Субпідрядник) та КП «ШЕУ Деснянського району м. Києва» (Підрядник) укладено Договори №82-05/17 від 23.05.2017 та №79-05/17 на надання послуг з нанесення горизонтальної розмітки доріг м. Києва, на виконання умов Договору №74-14 від 22.05.2017, укладеного між КК «Київавтодор» (Замовник) та КП «ШЕУ Деснянського району м. Києва» (Підрядник).

В періоді, що підлягав перевірці, основним видом діяльності ТОВ «Колор С .І.М.» є виробництво фарб, виконання робіт з нанесення горизонтальної розмітки доріг, шосе доріг, вирівнювання поверхонь (послуги з нанесення горизонтальної розмітки з застосуванням холодного двокомпонентного структурного пластику).

В подальшому між ТОВ «Колор С .І.М.» в особі директора Іващук З.А. (Субпідрядник) та ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» в особі директора ОСОБА_1 (Субсубпідрядник) укладено договори субсубпідряду від 23.05.2017 №144/1 та №144/2 про надання послуг з нанесення горизонтальної розмітки доріг м.Києва. Згідно умов договору Субпідрядник залучає Субсубпідрядника для виконання послуг: «Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе доріг; вирівнювання поверхонь (послуги з нанесення горизонтальної розмітки з застосуванням холодного двокомпонентного структурного пластику), код ДК 021:2015-45230000-8. Послуги вважаються наданими після підписання сторонами акту приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (ф.КБ-3); Договірна ціна за цим договором складає 5 000 000,00 грн (у тому числі ПДВ - 833 333,34 грн) та 6 000 000,00 грн (у тому числі ПДВ - 1 000 000 грн) та включає витрати Субсубпідрядника на необхідні матеріали. Фінансування послуг буде здійснюватися за рахунок коштів, передбачених в бюджеті м.Києва на 2017 рік.

Виконання послуг з нанесення горизонтальної розмітки доріг м. Києва по вказаних договорах документально оформлено актами приймання виконаних будівельних робіт (за період червень - жовтень 2017 року) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за період червень - жовтень 2017 року). Всі акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати однотипні підписані директором ТОВ «Колор С.І.М» Іващук З.А. та директором ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» Дубонос О.С.

Розрахунки за виконані роботи проведені з Київського міського бюджету в якості оплати за нанесення горизонтальної дорожньої розмітки із застосуванням фарби та холодного двокомплектного структурного пластику, які в подальшому службовими особами ТОВ «Колор С.І.М.» перераховано на рахунок ТОВ «Дорбудрезерв-Україна», що підтверджено відповідними платіжними дорученнями. Крім того, документально оформлено проведення взаємозаліку у розмірі 148229,48 грн.

Також було встановлено наявність вироку від 18.06.2018 у справі №756/4105/18 (належним чином засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с. 133 том 2) надана на виконання вимог ухвали про витребування доказів Оболонським районним судом міста Києва), яким ОСОБА_1 (директор ТОВ «Дорбудрезерв-Україна») визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (службове підроблення).

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції контролюючий орган зазначив неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку, передбачених пунктами 1 та 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм пп. 185.1 ст.185, пп. «а» п.198.1, п. 198.3 ст. 198, п.201 ст. 201 Податкового кодексу України у взаємозв`язку зі ст. 75, частиною шостою ст. 78 та ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України та не врахуванням при застосуванні зазначених норм матеріального права висновків Верховного Суду викладених, зокрема у постановах від 07.04.2021 у справі № 826/15764/13-а, від 07.04.2021 у справі № 803/1245/17, від 31.05.2021 у справі № 520/847/19, від 01.02.2021 у справі №826/12509/18, від 16.06.2020 у справі № 400/987/19 та ін.

У доводах касаційної скарги контролюючий орган посилається на невідповідність висновків суду апеляційної інстанції фактичним обставинам справи, вказує, що суд апеляційної інстанції встановив обставини на підставі недостовірних та недопустимих доказів, зокрема первинних документів до яких внесено завідомо неправдиві відомості, що підтверджено відповідним вироком суду. Зазначає, що апеляційний суд безпідставно не взяв до уваги усталену практику Верховного Суду щодо необхідності підтвердження реальності господарських операцій належно оформленими первинними документами, проте у спірних правовідносинах документи містять недостовірну інформацію, а відтак не можуть посвідчувати факт проведення таких операцій. Крім того, вироком від 18.06.2018 у справі №756/4105/18 було встановлено, що послуги, з нанесення горизонтальної розмітки доріг, що були обумовлені договорами між позивачем та ТОВ «Дорбудрезерв-Україна», фактично були виконані працівниками та технічними засобами КП «ШЕУ Оболонського району м. Києва», що є беззаперечним доказом нереальності спірних господарськи операцій.

9. Товариством надано відзив на касаційну скаргу, в якому позивач зазначає про необґрунтованість доводів касаційної скарги та вказує на правильність рішення суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції просить залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Надаючи оцінку доводам скаржника у касаційні скарзі колегія суддів касаційної інстанції виходить з вимог частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Зазначена правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 28 квітня 2020 року (справа № 826/15568/16), від 10 квітня 2020 року (справа № 808/954/17), від 09 вересня 2021 року (справа №460/2315/19).

Встановлюючи правило щодо обов`язкового документального підтвердження сум податкового кредиту, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону №996-XIV, так само характеризує і податковий облік.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України щодо достовірності доказів.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум податкового кредиту, є підставною для одержання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи основною підставою для невизнання контролюючим органом формування позивачем податкового кредиту за господарськими операми з контрагентом ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» слугував висновок про відсутність реальності господарських операцій з огляду на недостовірність відомостей, які зазначені в первинних документах, що підтверджено вироком Оболонського районного суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №756/4105/18, відповідно до якого ОСОБА_1 (директор ТОВ «Дорбудрезерв-Україна») визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

За змістом частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі, який набрав законної сили, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Суд має надавати правову оцінку встановленим фактичним обставинам справи та наявності вироку суду в кожній конкретній справі.

Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з встановленими обставинами щодо наявності та надання первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності, тощо.

Зазначене відповідає правовій позиції, що викладена, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з вироку Оболонського районного суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №756/4105/18 ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора ТОВ «Дорбудрезерв-Україна», будучи службовою особою, достовірно знаючи, що ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» не має наміру та можливостей виконувати роботи з нанесення горизонтальної дорожньої розмітки із застосуванням фарби та холодного двокомплектного структурного пластику в період часу з 23.05.2017 по 13.10.2017, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості щодо виконання працівниками ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» робіт з нанесення горизонтальної розмітки по договору субпідряду №144/1 на надання послуг з нанесення горизонтальної розмітки доріг м. Києва від 23.05.2017 та договору субпідряду №144/2 на надання послуг з нанесення горизонтальної розмітки доріг м.Києва від 23.05.2017 укладеного з ТОВ «Колор С.І.М.», які фактично були виконані працівниками та технічними засобами КП «ШЕУ Оболонського району м. Києва».

Так, ОСОБА_1 протягом періоду з 23.05.2017 по 13.10.2017, будучи директором ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» вніс до наступних офіційних документів завідомо неправдиві відомості про виконання робіт з нанесення горизонтальної розмітки, а саме: договори субпідряду від 23.05.2017 №144/1 та №144/2 на надання послуг з нанесення горизонтальної розмітки доріг м.Києва між ТОВ «Колор С.І.М.» та ТОВ «Дорбудрезерв-Україна»; акти приймання обсягів та якості робіт з нанесення горизонтальної розмітки в Печерському районі міста Києва ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» за червень - жовтень 2017 року; розрахунки вартості експлуатації машини; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2017 року, липень 2017 року, жовтень 2017 року; акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017 року, липень 2017 року, жовтень 2017 року.

В подальшому, службовою особою ТОВ «Колор С.І.М.» на підставі отриманих документів, до яких було внесено завідомо неправдиві відомості, перераховано на рахунок ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» кошти в сумі 11 412 401 грн, в якості оплати за нанесення горизонтальної дорожньої розмітки із застосуванням фарби та холодного двокомплектного структурного пластику.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції констатував, що у даному випадку наявний вирок, який набрав законної сили, та яким чітко установлено факти внесення директором ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» Дубоносом О.С. завідомо неправдивих відомостей до первинних документів, як і встановлено періоди вчинення таких протиправних дій та наведено конкретний перелік документів, які стосуються безпосередньо спірних господарських операцій.

На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Дорбудрезерв-Україна», з огляду на недостовірність первинних документів, складених на їх виконання, оскільки такі містять завідомо неправдиві відомості, що встановлено судом.

Як вже зазначалось вище довести правомірність своїх дій чи бездіяльності зобов`язаний суб`єкт владних повноважень, натомість суб`єкт господарювання має спростувати такі доводи суб`єкта владних повноважень.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого контролюючим органом з підстав формування платником податків даних податкового обліку за наслідками нереальних господарських операцій.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд констатує, що позивач жодним чином не спростував обставин, на які посилається контролюючий орган, а саме внесення до документів, складених на виконання господарських операцій між ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» та ТОВ «Колор С.І.М.», завідомо неправдивих відомостей, що підтверджено вироком Оболонського районного суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №756/4105/18.

Крім того, слід зазначити, що вироком Оболонського районного суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №756/4105/18 було встановлено не лише внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей щодо виконання працівниками ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» робіт з нанесення горизонтальної розмітки по договорах субпідряду від 23.05.2017 №144/1, №144/2 про надання послуг з нанесення горизонтальної розмітки доріг м. Києва укладеного з ТОВ «Колор С.І.М.», а й констатовано, що такі роботи фактично були виконані працівниками та технічними засобами КП «ШЕУ Оболонського району м. Києва».

Таким чином, оцінка судом першої інстанції документів, на підставі яких був задекларований податковий кредит по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Дорбудрезерв-Україна» та встановлених обставин справи в сукупності відповідає нормам статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. На підставі цієї оцінки та вищенаведених норм матеріального права суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що операції з надання послуг (робіт) між позивачем та зазначеним контрагентом не мали реального змісту, а податкове повідомлення-рішення, яке оскаржив позивач, є правомірним.

Натомість суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків, врахувавши лише наявність первинних документів за спірними господарськими операціями, при цьому не надав оцінки таким документам з урахування фактів, наведених у вироку, з відповідним застосуванням матеріально-правових норм при дотриманні процесуальних норм в частині оцінки доказів (первинних документів) на предмет належності, допустимості, достовірності та достатності.

Висновки ж суду першої інстанції є результатом оцінки наявних у його розпорядженні доказів. Суд касаційної інстанції погоджується з ними, оскільки така оцінка здійснена з дотриманням вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування всіх обстави справи на підставі належних та допустимих доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

11. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Суд касаційної інстанції скасовує або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України).

12. З огляду на встановлені обставини справи в сукупності та враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України задовольнити частково.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2022 у справі №460/6887/20 скасувати та залишити в силі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер С.С. Пасічник І.А. Гончарова