Справа № 160/16337/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.
за участі: секретаря судового засіданняНосенко К.В.
представника позивача відповідача представника відповідача представника третьої особи Федущак Н.Ю. Медведовського М.О. Смольнякової А.І. Фролова П.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новомосковська міська рада про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути суму податкового боргу в розмірі 105 554,21 грн. з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача наявний податковий борг на загальну суму 105 554,21 грн. Позивач вживав заходи щодо погашення податкової заборгованості, визначені Податковим кодексом України, в тому числі шляхом надсилання податкової вимоги, проте сума податкового боргу відповідачем не сплачена.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказав на відсутність заборгованості з орендної плати відповідно до договору про оренду земельної ділянки від 20.11.2006, зважаючи на те, що земельна ділянка була повернута ним у листопаді 2008 року.
Про відсутність заборгованості по орендній платі свідчить акт №2579-07 від 30.08.2017, складений Новомосковською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Відповідачем не надано розрахунку виникнення податкового боргу і ІКП за період 2016-2018 роки.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ті обставини, що ОСОБА_1 , як орендар земельної ділянки за договором оренди від 20.11.2006, укладеного з Новомосковською міською радою, у листопаді 2008 повернув земельну ділянку і строк дії договору оренди сплив 20.11.2008. Проте, податковим органом неправомірно були складені оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми «Ф» по орендній платі з фізичних осіб.
01.11.2021 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області надало відповідь на відзив.
Позивач за первісним позовом зазначає, що фізичною особою, заявлені суми податкового боргу в судовому порядку оскаржені не були.
За інформацією Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, отриманої у 2021 році, між Новомосковською міською радою і ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був зареєстрований в реєстрі 11.01.2021 та одночасно припинений у зв`язку із закінченням терміну його дії.
Об`єднано в одне провадження вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення заборгованості.
Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Підготовче судове засідання по справі було призначено на 02.12. 2021 року о 13:00 год.
01.12.2021 від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на зустрічний позов.
Відповідач за зустрічним позовом просить відмовити в його задоволенні посилаючись на наступне.
Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради повідомлено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, що договір оренди земельної ділянки від 20.11.2006 у 2020 році припинений не був. Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради надано витяги із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки за 2016-2020 роки та розрахунок розміру орендної плати за останні три роки.
Вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на податкову адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку «Укрпошта».
02.12.2021 судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 21.12.21 р об 11:00 год.
13.12.2021 позивачем за зустрічним позовом подано до суду відповідь на відзив відповідача за зустрічним позовом.
ОСОБА_1 наполягає на тому, що на момент складання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень був відсутній договір оренди земельної ділянки, укладений між ним і Новомосковською міською радою.
Податковим органом не надано до суду доказів отримання від органу місцевого самоврядування Переліку орендарів, за формою, затвердженою наказом Мінфіну України від 17.09.2015 №783, у якому міститься інформація щодо договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 і Новомосковською міською радою.
На виконання п. 4 Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 №1386, податковим органом не надано доказів отримання від Держгеокадастру інформації про земельну ділянку, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку.
Крім того, позивач за зустрічним позовом звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення форми «Ф» передбачає долучення до нього розрахунку податкового зобов`язання, проте такий розрахунок податковим органом наданий не був.
21.12.2021 судом на місці ухвалено призначити наступне підготовче засідання на 25.01.2022 об 11:00 год..
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 за клопотанням Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Новомосковську міську раду.
25.01.2022 у зв`язку з неявкою сторін в підготовче засідання, суд на місці ухвалив продовжити термін підготовчого провадження на 30 днів і призначив підготовче засідання на 08.02.2022 об 9:45 год.
Новомосковська міська рада 03.02.2022 надала до суду заяву, в якій просить задовольнити позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і відмовити у зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.
За клопотанням ОСОБА_1 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 провадження у даній справі було зупинено до вирішення адміністративної справи №160/672/22 за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради про визнання дій по наданню недостовірної інформації протиправними та зобов`язання вчинити дії та набрання законної сили судовим рішенням в справі №160/672/22.
26.07.2022 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі та додаткові письмові пояснення, в яких відповідач за первісним позовом навів для врахування під час прийняття судового рішення судову практику з аналогічних, як він вважає, справ.
Повістками про виклик учасники справи були викликані в підготовче засідання на 11.08.2022 об 14:00 год.
ОСОБА_1 11.08.2022 подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме копій договору про надання правової допомоги від 11.10.2021, протоколу узгодження договірної ціни, акту про прийняття-передачі наданої правової допомоги від 11.08.2022.
В підготовчому засіданні 11.08.2022 судом ухвалено усну ухвалу про поновлення провадження у справі.
Суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначив судове засідання на 20.09.2022 об 10:30 год.
У зв`язку з прийманням судді участі у підготовці суддів окружних адміністративних судів з 19.09.2022 по 23.09.2022, судове засідання було перенесено на 04.10.2022 об 13:30, про що учасники справи були повідомлені повістками про виклик.
04.10.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 01.11.2022 об 11:00 год.
Новомосковською міською радою 28.10.2022 у письмових поясненнях повідомлено про відсутність інформації щодо подання ОСОБА_1 у 2008 році відповідної заяви про припинення договору оренди земельної ділянки від 20.11.2006.
Відділом земельних відносин Виконавчого комітету Новомосковської міської ради у 2018 році на запит Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про надання інформації зі сплати орендної плати ОСОБА_1 за договором оренди від 20.11.2006 повідомлено, що за період з 2016-2018 роки податкові декларації по сплаті за землю та сплата відсутні.
Стосовно надання доказів щодо сплати орендної плати за земельну ділянку ОСОБА_1 протягом 2008-2021 року третьою особою повідомлено, що контролюючим органом зі сплати земельного податку та/або орендної плати є Державна податкова служба та її територіальні органи. Облік нарахування і сплати платежів за користування земельними ділянками в розрізі їх адрес та площ здійснюють органи державної податкової служби.
31.10.2022 від відповідача за первісним (позивач за зустрічним) позовом до суду надійшли додаткові письмові пояснення. Медведовський звертає увагу на те, що відсутність укладених додаткових угод про поновлення /продовження дії договору оренди земельної ділянки на виконання Закону України «Про оренду землі», свідчить про відсутність договірних відносин між ним і Новомосковською міською радою, а тому підстави для нарахування орендної плати за земельну ділянку відсутні.
01.11.2022 в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, вислухавши учасників справи, суд встановив наступні обставини.
Відповідач - фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник податків.
Матеріалами справи встановлено, що за відповідачем в інтегрованих картках платника податків обліковується податковий борг на загальну суму 105554,21 грн., який складається з податкового боргу, який виник у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями, а саме:
Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України по фізичній особі ОСОБА_1 сформована податкова вимога (форма «Ф») від 24.06.2019 №392112-53, яка була направлена на адресу платника засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та була повернута з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Станом на день звернення позивача з позовом до суду податковий борг відповідачем не сплачений.
За пунктами 18, 20 договору земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється після набуття чинності даного договору, в строк, передбачений діючим законодавством. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації за актом приймання-передачі.
За умовами договору після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.
Відповідно до підписаного сторонами акту приймання-передачі земельної ділянки від 20.11.2006 Новомосковська міська рада передала, а Орендар ОСОБА_1 прийняв в користування земельну ділянку в натурі (на місцевості), на умовах, викладених у договорі.
ОСОБА_1 вказує, що у листопаді 2008 подав до Новомосковської міської ради заяву про розірвання договору оренди у зв`язку із закінченням строку його дії і повернув орендовану земельну ділянку.
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що з 20.11.2008 відсутні підстави для нарахування і сплати орендної плати за землю, а тому незаконним і неправомірним є визначення податкових зобов`язань зі сплати орендної плати на підставі норм Податкового кодексу України.
При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України.
За вимогами підпункту 16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 16.1 ст. 16 ПК України зобов`язано платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
За п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).
Податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України).
З матеріалів справи вбачається, що податкові зобов`язання самостійно відповідачем сплачені не були.
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.
За п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом-повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПК України).
Вказана вимога в даному випадку контролюючим органом дотримана.
Відповідно до п. 59.5. ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
За правилами, визначеними п. 60.6 ст. 60 ПК України передбачено, якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається.
Відповідно до підп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України, органом стягнення є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим кодексом та іншими законами України.
За приписами підпункту 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику, чи його територіальні органи.
Пунктом 41.4. ст. 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підп. 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.
За п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно п.п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Стосовно правомірності винесених Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень, які стали підставою для стягнення податкового боргу, суд зазначає наступне:
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За змістом ст. 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.
Згідно ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За визначенням у ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (ч. 2 ст. 21 Закону «Про оренду землі»).
За підп. 14.1.147 п. 14.1. ст. 14 ПК України плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Пунктом 288.3 ст. 288 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, подають до 1 лютого контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі.
ОСОБА_1 не надано доказів звернення фізичної особи до Новомосковської міської ради у листопаді 2008 із заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Згідно ч.1, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції від 14.10.2008 на час закінчення строку дії договору) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.
Вказана редакція не вимагала укладення додаткової угоди про продовження строку дії договору, отже оскільки орендарем не було здійснено відповідних дій по поверненню земельної ділянки, договір вважався пролонгованим.
В подальшому ст. 33 Закону зазнала змін. Так, згідно ч. 6 (в редакції від 05.09.2012) У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:
власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);
уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.
Сторонами на виконання вимог ст. 33 додаткові угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки укладені не були.
Разом з тим ОСОБА_1 не надано доказів повернення земельної ділянки орендодавцю. Як встановлено з матеріалів справи земельна ділянка була передана фізичній особі за актом приймання передачі, а тому і повернути земельну ділянку орендар повинен був також за відповідним актом.
Про необхідність повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі повідомлялось фізичній особі орендодавцем листом від 22.06.2017 № М-689/1, що не заперечується самою особою.
Оформлення акту прийому-передачі земельної ділянки є наслідком припинення дії договору оренди земельної ділянки.
Суд також зазначає, що за приписами ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч. 1 ст. 210 ЦК України).
Момент виникнення прав на земельну ділянку визначений статтею 125 Земельного кодексу України, відповідно якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 3 Закону, з 1 січня 2013 року права на нерухоме майно та їх обтяження виникають та припиняються з моменту здійснення державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ст. 12 Закону записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.
За змістом ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Таким чином, до вказаної дати орендна ділянка вважається такою, що перебувала в користуванні на умовах оренди у ОСОБА_2 , а отже у податкового органу були обґрунтовані підстави для нарахування податкового боргу у зв`язку з несплатою фізичною особою орендної плати за земельну ділянку.
Пунктом 286.5 ст. 286 ПК України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формулою, встановленого у порядку визначеному статтею 58 ПК України.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 ПК України.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (п. 58.3 ст. 58 ПК України в редакції на час направлення податкових повідомлень-рішень).
При цьому, за правовим висновком Верховного Суду у справі №820/212/16 від 24.03.2020, у справі №280/5332/18 від 31.01.2020 факт затримки контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку. Порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, не впливає на його законність.
Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Доказів, які спростовували б доводи позивача, відповідач суду не надав, що свідчить про невиконання ним вимог чинного податкового законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Такі витрати позивачем у справі не понесені, а отже не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути суму податкового боргу до Державного бюджету в розмірі 105 554,21 грн. з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 11.11.2022.

Суддя О.В. Врона