Справа № 460/2344/22
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 460/2344/22 пров. № А/857/9633/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Глушко І.В.

при секретарі судового засідання: Зінчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Греська О.Р., повне судове рішення складено 13.05.2022) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій, стягнення помилково сплаченого єдиного соціального внеску,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків позивача, шляхом виключення з інтегрованої картки нарахувань заборгованості - недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на лютий 2022 року в сумі 3117,16 грн; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача помилково сплаченого єдиного соціального внеску у розмірі 16370,68 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що в неї ніколи не було податкового боргу й неправомірність нарахування надмірного єдиного соціального внеску (ЄСВ) в сумі 3117,16 грн, що підтверджено рішенням суду по справі №460/2794/21. Позивач вказує, що особа, яка має право на зайняття адвокатською діяльністю та одночасно перебуває у трудових відносинах в межах цієї діяльності й представляє виключно свого роботодавця, не має двічі сплачувати один й той самий податок, бо це суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску. Зазначає, що працює на різних посадах за трудовим договором з липня 2007 року, а з січня 2011 року й протягом всього подальшого часу трудової діяльності, роботодавці сплачували за неї єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З 11.07.2017 позивача було взято на облік як самозайняту особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, діяльність адвоката. Позивач пояснює, що протягом липня 2018 року лютого 2020 року, нею паралельно з роботодавцями за трудовим договором помилково й надміру сплачено ЄСВ на загальну суму 16370,68 грн; за квітень-червень 2019 року на суму 2754,18 грн. Протягом періодів липня-серпня та листопада-грудня 2018 року грудня 2020 року включно позивачем не здійснювалася адвокатська діяльність та доходи від надання правової допомоги не отримувалися. Просила позов задоволити.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 3117,16 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2022 про повернення коштів з рахунків 3556, з урахуванням висновків суду викладених у вказаному рішенні.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДПС у Рівненській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 12.10.2021 подала заяву до Головного управління ДПС У Рівненській області про повернення надміру сплаченого ЄСВ.

Листом від 02.11.2021 №13179/6/17-00-24-05 Головне управління ДПС у Рівненській області повідомило позивача, що відповідно до абзацу 1 та 2 пункту 7 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів- єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2016 за № 193/28323, у разі надходження Заяви про повернення коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої платником інформації. Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 цього порядку; недостовірність викладеної у Заяві Платника інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій. Станом на 02.11.2021 за ФОП ОСОБА_2 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність в сумі 3117,16 грн. Враховуючи вищевикладене, Головне управління ДПС у Рівненській області залишило заву від 28.10.2021 без задоволення.

17.01.2022 позивачем подано до Головного управління ДПС у Рівненській області заяву про повернення коштів з рахунків 3556. До вказаної заяви додано: реквізити для безготівкового поповнення рахунку ОСОБА_1 ; копії розрахункових документів, вказаних у п.6.2 заяви; копію рішення суду про відсутність заборгованості.

Листом від 02.02.2022 №934/6/17-00-12-01-05 Головне управління ДПС у Рівненській області повідомило позивача, що в ІКП за період липня 2017 року - серпень 2020 року відображені нарахування єдиного внеску згідно чинного законодавства за період перебування на обліку як платника єдиного внеску. Позивачем подані Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіт) за 2017-2019 роки, в яких самостійно визначена сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, та визначено до сплати суму 27181,44 грн. Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником. Відповідач вказав, що Рівненським окружним адміністративним судом 30.06.2021 прийнято рішення № 460/2794/21 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-12076-13 від 17.12.2020, при цьому, зобов`язання не скасовано. Проведені нарахування за період перебування самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність на обліку, є правомірними, а сплачені кошти з 01.01.2018 по 30.04.2020 є сплатою зобов`язань за період з дня виникнення у платника відповідного зобов`язання до прийняття рішення про зняття з обліку та поверненню не підлягають. В зв`язку з набранням законної сили (09.12.2021) рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №460/2794/21 направлено лист з проханням закінчити виконавче провадження, відкрите відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 року № Ф-12073-13 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 3117,16 грн. з ОСОБА_1 . Разом з тим, станом на 01.02.2022 за ОСОБА_1 обліковується борг (недоїмка) зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 3117,16 грн. Станом на 01.02.20212 інформація щодо проведення перевірки самозайнятої фізичної особи, яка здійснювала незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 відсутня (а.с.44-46).

Відтак, позивач вважає протиправним невиключення з інтегрованої картки платника заборгованості в розмірі 3117,16 грн та неповернення надмірно сплаченого ЄСВ.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №460/2794/21, що набрало законної сили 09.12.2021, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12076-13 від 17.12.2020.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5 (далі - Порядок №5).

Відповідно до підрозділу 2 Розділу І Порядку №5 інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції.

Згідно з пунктом 1 підрозділу 1 Розділу ІІ Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються інтегрована картка платника (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій. Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку, яка передбачена умовами адміністрування відповідного платежу, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).

Відображення в інформаційній системі показників за результатами адміністративного та/або судового оскарження рішень податкових органів визначені Розділом VII Порядку.

Згідно підпункту 2 пункту 3 цього Розділу у разі судового провадження - керівник підрозділу судового оскарження (або особа, яка виконує його обов`язки) після отримання ухвали про відкриття провадження у справі за позовом платника чи після отримання матеріалів від відповідного структурного підрозділу податкового органу для підготовки позовної заяви призначає відповідальним за супровід цієї судової справи у суді працівника підрозділу судового оскарження (далі - юрист).

Юрист не пізніше наступного робочого дня, що настає за днем отримання первинних документів, а для документів, що готуються територіальним органом ДПС,- наступного робочого дня після направлення позову до суду підрозділом судового оскарження, здійснює їх реєстрацію в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та вносить первинні показники документів, визначені у підрозділі 2 розділу VII цього Порядку.

Сума позову, яка відображена у рішенні суду про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, та відповідає сумі податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Інформація, яка відображена у рішенні суду про оскарження частини суми податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Відтак, аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати єдиного внеску створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату недоїмки, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Аналогічна правова позиція відображена в постановах Верховного Суду від 19.02.2019 (справа №825/999/17), від 26.02.2019 (справа №805/4374/15-а), 30.11.2021 (справа №300/3157/20).

Тому, у випадку скасування вимоги відповідач зобов`язаний відобразити інформацію в обліковій картці платника.

Наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права. Тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення.

Щодо позовних вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача помилково сплаченого єдиного соціального внеску у розмірі 16370,68 грн, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з вимогами пункту 3 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Статтею 2 Закону № 2464-VI передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI визначено, що до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Законом № 2464-VI не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа у відповідні періоди фактично не здійснює.

Таким чином, платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Апеляційний суд вважає, що необхідність сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Колегією суддів встановлено, що з липня 2018 року по лютий 2020 року включно роботодавцем за позивача сплачувалися страхові внески у фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 17-20).

Разом з тим, ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі відповідного свідоцтва та перебуває з 11.07.2017 на обліку у податковому органі як самозайнята особа.

За 2018-2020 рік позивач не декларувала доходів, отриманих від здійснення адвокатської діяльності.

Відповідачем не надано жодних доказів отримання позивачем у період її роботи за трудовим договором доходів від провадження адвокатської діяльності індивідуально.

Оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього у відповідний період нараховує та сплачує роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї у відповідному періоді.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 27 листопада 2019 року у справі №160/3114/19, від 23 січня 2020 року у справі №480/4656/18, від 28 травня 2020 року у справі №200/10723/18-а.

Згідно частини тринадцятої статті 9 Закону №2464 суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною другою статті 11 Закону №2464 передбачено, що із страховими коштами, акумульованими на рахунках податкових органів, здійснюються такі операції, зокрема, повернення платникам єдиного внеску надміру або помилково сплачених сум.

Процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок визначає Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 23.07.2021 №417, зареєстрований Міністерством юстиції України 09.09.2021 за №1185/36807 (Далі Порядок №417), який був чинний на момент звернення позивача із заявою 17.01.2022.

Згідно пункту 3 Порядку №417 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

надміру сплачені кошти - суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані на належний рахунок 3556 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону);

помилково сплачені кошти - суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані не на належний рахунок 3556 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника.

Пунктом 5 Порядку №417 передбачено, що повернення коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Кодексом та іншими законами, на рахунок 3556;

5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.

Абзацами першим та другим пункту 6 Порядку №417 визначено, що повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів.

Підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку врегульовано, що заява про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Заява) подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 9 Порядку №417 у разі надходження Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації та формує висновок про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку або приймає рішення про відмову у задоволенні Заяви.

Згідно з пунктом 10 Порядку №417 заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у Заяві інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій; ненадання документа, що додається до Заяви згідно з пунктом 6 цього Порядку.

Пунктом 11 Порядку №417 визначено, що у разі відмови в задоволенні Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, надає Платнику повідомлення з відмовою у поверненні коштів за підписом керівника цього підрозділу із зазначенням причин такої відмови.

Відповідно до пункту 12 Порядку №417 у разі якщо за результатами розгляду Заяви встановлено правомірність повернення коштів самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, вносить до Журналу відмітку про правомірність повернення відповідної суми коштів, формує та реєструє в Журналі Висновок.

На кожний сформований Висновок накладається кваліфікований електронний підпис керівника структурного підрозділу, що сформував Висновок.

Згідно пункту 13 Порядку №417 на підставі Висновку та за умови наявності поточних надходжень за день на рахунку 3556 за відповідним символом звітності, у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його отримання самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію ведення бухгалтерського обліку, засобами системи дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» (далі - система Казначейства) формує у встановленому порядку розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3556, на який їх було сплачено, та подає його до відповідного головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, Севастополі (далі - головне управління Казначейства).

Головне управління Казначейства виконує розрахунковий документ територіального органу ДПС за рахунок поточних надходжень за день на відповідний рахунок 3556.

Відповідач у вказаному листі не повідомляє про результати розгляду заяви позивача від 17.01.2022. Відповідач під час розгляду справи не надав жодних пояснень щодо підстав нерозгляду заяви позивача про повернення сплачених коштів.

Головне управління ДПС у Рівненській області у листі від 02.02.2022 №934/6/17-00-12-01-05 повідомило позивачу про наявність у неї заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 3117,16 грн, визначеної відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020 №Ф-12073-23. Вказана вимога станом на 17.01.2022 скасовано в судовому порядку.

Позивач у період з липня 2018 року по лютий 2020 року перебувала на податковому обліку у як самозайнята особа, а також перебувала у трудових відносинах.

Відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу самозайнятої особи Законом №2464 не врегульовано.

Протягом липня 2018 року лютого 2020 року позивачем задекларовано та сплачено ЄСВ на загальну суму 16370,68 грн, що підтверджується відповідними звітами та квитанціями.

За позивача у вказаний період сплачувались страхові внески роботодавцем, що підтверджується довідкою форми ОК-5 та рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №460/2794/21, яке набрало законної сили 09.12.2021. Тому, матеріалами справи підтверджується сплата роботодавцем за позивача єдиного соціального внеску за період з липня 2018 року по лютий 2020 року (період протягом якого позивач, маючи статус самозайнятої особи, була працевлаштована). Сплачений роботодавцем розмір ЄСВ за позивача не є меншим, ніж мінімальний розмір ЄСВ, який підлягає сплаті за відповідні місяці. У позивача, як у самозайнятої особи, не виникло обов`язку щодо сплати ЄСВ за період з липня 2018 року по лютий 2020 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позивач в силу вимог Закону №2464 та Порядку №417 має право на повернення сплачених нею коштів у розмірі 16370,68 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 року у справі №460/2344/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 09.11.2022