Справа № 520/27107/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 листопада 2022 року № 520/27107/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001170/2 від 17.06.2021р.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001170/2 від 17.06.2021р. є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року прийнято адміністративну справу до розгляду, розгляд адміністративної справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому, представником відповідача вказано, що в результаті вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених митницями ДМС України раніше було встановлено не підтвердження митної вартості задекларованої позивачем, проте декларантом за результатами листування із митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості подано не було.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив із викладенням власної правової позиції стосовно доводів представника відповідача.

В подальшому, розгляд справи було призначено на 24.02.2022 року о 11:30 годині.

Суд зазначає, що указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан на території України, який діє на теперішній час.

Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (зі змінами).

Ухвалою суду від 19.08.2022 року запропоновано учасникам справи висловити позицію стосовно можливості подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження або у режимі відеоконференції.

Представником позивача через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача правом подання до суду будь-якої заяви не скористався.

У судове засідання, призначене на 10.11.2022 року о 10:00 годині, представник позивача не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

У судове засідання, призначене на 10.11.2022 року о 10:00 годині, представник відповідача не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. При цьому, суд зазначає, що судову повістку про виклик відповідача у судове засідання було доставлено до електронного кабінету відповідача, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку документа до електронного кабінету.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Між ТОВ «АСТЕКС ТРЕИДИНГ» та YAGMUR VIDA SANAYI VE TICARET ІТН. IHR. LTD. STL, (Туреччина), в якості продавця, укладено контракт №YGM02-2020, відповідно до умов якого продавець поставляє по даному контракту товари згідно додатків, а покупець приймає поставлені товари.

На виконання вимог контракту, сторони уклали відповідний додаток на поставку товару.

Поставка товару відбувалася згідно додатку № 16 від 11.05.2021 року, яким визначили найменування, кількість, характеристику, ціну, умови поставки та оплати за товар, вантажовідправника. Додатком №16 від 11.05.2021 року до контракту сторони узгодили поставку:

-штифта сталевого оцинкованого, розміром 36,5*5 в кількості 511,96 тис. штук за ціною 16,06 доларів США за тисячу штук, вартістю 8222,08 доларів США;

-гвинта з потайною головкою і хрестоподібним шліцом, з цинковим покриттям, розміром М6*40 в кількості 66,714 тисяч штук за ціною 9,02 доларів США за тисячу штук, вартістю 601,76 доларів США;

-гвинта з потайною головкою і хрестоподібним шліцом, з цинковим покриттям, розміром М6*50 в кількості 308,510 тисяч штук за ціною 10,78 доларів США за тисячу штук, вартістю 3325,74 доларів США;

-гвинта з циліндричною головкою і поглибленням під шестигранник, з цинковим покриттям, DIN912, розміром М4*14 в кількості 208,186 тисяч штук за ціною 10,50 доларів США за тисячу штук, вартістю 2185,95 доларів США;

-гвинта сталевого, оцинкованого, з потайною головкою і хрестоподібним шліцом, DIN965, розміром М3*12 в кількості 210,00 тисяч штук за ціною 1,98 доларів США за тисячу штук, вартістю 415,80 доларів США;

-гвинта з потайною головкою і хрестоподібним шліцом, з цинковим покриттям, DIN965, розміром М5*45 в кількості 13904,00 кілограм за ціною 1,45 доларів США за кілограм, вартістю 20160,80 доларів США;

-гвинта з циліндричною головкою і поглибленням під шестигранник, з цинковим покриттям, DIN912, розміром М6*30 в кількості 212,960 тисяч штук за ціною 16,30 доларів США за тисячу штук, вартістю 3471,25 доларів США.

Всього на загальну суму 38383,38 доларів США.

Водночас, встановлено, що пунктом 1.2 додатку №16 визначено, що умови поставки товарів за цим додатком FCA Istambul/Kumport/Marport/Ambarls/Mardas/Turkey згідно з «Інкотермс-2010».

На виконання умов додатку № 16 (п.1.3.) позивачем платіжним дорученням в іноземній валюті № 764 від 30.07.2021 року було перераховано на рахунок продавця суму в розмірі 34912,12 доларів США. Щодо залишку суми в розмірі 3471,26 доларів США позивачем та продавцем було підписано додаткову угоду №3 від 02.08.2021 р. до контракту, якою обумовлено оплату позивачем цієї суми разом з оплатою наступної партії товару.

Судовим розглядом справи встановлено, що 17.06.2021 року представником позивача ТОВ «КОМПАС ВЕД» було подано митну декларацію № UA807170/2021/038333 в електронному вигляді.

Як зазначено представником позивача у позовній заяві, разом з митною декларацією декларантом було подано документи, подання яких передбачено чинним законодавством України для оформлення товару у режимі імпорту, в тому числі, але не виключно, документи що підтверджують митну вартість товару, згідно з ч.2 ст. 53 Митного кодексу України: декларація митної вартості; довідка про транспортні витрати № 1917 від 15.16.2021 p.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 2115 від 15.06.2021 p.; контракт №YGM02-2020 від 15.01.2020 року між ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» та YAGMUR VIDA SANAYI VE TICARET ІТН. IHR. LTD. STI., (Туреччина); додаток №16 від 11.05.2021 року до контракту із зазначенням якісних та кількісних характеристик товару, його ціни, умов поставки та оплати; додаткова угода №2 від 09.11.2020 р.; рахунок-фактура (інвойс) № YIH033 від 09.06.2021 року на суму 38383,38 доларів США; банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару, в даному випадку не подавався, оскільки умовами контракту (п. 1.3 додатку № 16 від 11.05.2021 р.) передбачено оплату товару протягом 45 календарних днів після судовиходу товару. Датою судовиходу вважається дата, вказана у коносаменті. Банківські платіжні документи надавалися митному органу після фактичної оплати згідно умов контракту разом із листом вих. № 1308 від 13.08.2021 р. Також, разом з митною декларацією було подано: пакувальний лист №YІH033 від 09.06.2021 p., коносамент № GCL/MRD/ODS/212133 від 10.06.2021 p., сертифікат про походження товару 0329692 від 10.06.2021 p., копія митної декларації країни відправлення № 21343100ЕХ149938 від 09.06.2021 р.

Під час оформлення митної декларації № UA807170/2021/038333 від 17.06.2021 р., декларанту було надано електронне повідомлення Слобожанської митниці Держмитслужби №11904 від 17.06.2021 року, в якому повідомлено про те, що у зв`язку з надходженням с до ВМВ запиту ПМО щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару №3, в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів. У відповідності до вимог п. 5 ст. 55 та п.4 ст. 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості підставі інформації, яка наявна в митному органі. Відповідно до вимог статей 52, 58 МКУ декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність: 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; 4) відносин пов`язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів. На виконання вимог ст. 54 МКУ та відповідно до вимог ст. 53 МКУ в зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежі в третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки п ро сплату комісійних, транспортних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 9) договір (угоду, контракт) транспортних послуг. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У позовній заяві позивачем вказано, що для підтвердження митної вартості товарів, заявленої у митній декларації UA80717/2021/038333 від 17.06.2021 р., та керуючись ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, позивачем було листом вих. № 1308 від 13.08.2021 р. надано свої пояснення стосовно висновків представника митниці щодо наданих документів та наступні додаткові документи: копія договору транспортного експедирування № 09.06.2021/8320Д від 09 червня 2021 р.; копія платіжного доручення №5341 від 08 липня 2021 року; копія виписки по рахунку № НОМЕР_1 за 08.07.2021 р., що підтверджує переведення коштів по платіжному дорученню №5341 від 08.07.2021 року; копія акту надання послуг №ЭКС2115 від 17 червня 2021 р.; копія виписки з бухгалтерської документації №0208/2 від 02.08.2021 р., що підтверджує оплату експедитору наданих послуг в повному обсязі; копія виписки з бухгалтерської документації №0208/1 від 02.08.2021 р., що підтверджує оплату постачальнику за поставлений товар; копія додаткової угоди до контракту №3 від 02.08.2021 р., про відстрочення частково платежу за додатком № 16 від 11.05.2021 р.; копія експортної декларації країни відправлення №21343100ЕХ149938 від 09.06.2021 р. з перекладом українською мовою; копія комерційної пропозиції від 15.04.2021 р. до 15.05.2021 р.; копія висновку ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» №1563 від 09.08.2021 р.; копія калькуляції ціни товару, що поставлявся б/н від 02.08.2021 р.; платіжне доручення в іноземній валюті №764 від 30.07.2021 р., що підтверджує оплату за поставлений товар, посвідчене банком; виписку по рахунку № НОМЕР_1 за 30.07.2021 р., що підтверджує переведення коштів по платіжному дорученню №764 від 30.07.2021 р., посвідчену банком; свіфтовку від 30.07.2020 р., посвідчену банком. Також по кожному з аргументів декларантом надано всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, із зазначенням кількісних та якісних характеристик.

Під час розгляду справи судом встановлено, що митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/001170/2 по ВМД № UA807170/2021/038333 від 17.06.2021 р. та на його підставі видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2021/01053 від 17.06.2021 р.

Підставою для прийняття оскарженого у даній справі рішення митним органом визначено положення ст.ст.54, 55, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Митного кодексу України, а фактичною підставою вказано про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Як встановлено судом, не погодившись із визначеною митним органом митною вартістю та з метою уникнення простою транспорту та швидкого випуску товарів у вільний обіг підприємство позивача подало митному органу листа вих. № 099 від 17.06.2021 p., із зазначенням про те, що всі можливі документи на підтвердження заявленої митної вартості будуть подані в порядку та строки, передбачені ст. 55 Митного кодексу України, та здійснило оформлення митної декларації № UA807170/2021/038557 від 17.06.2021 р. в порядку статті 55 Митного кодексу України з наданням фінансової гарантії.

Відтак, позивач, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п.23 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст.248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.8 ст.257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.1 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, положеннями ч.4 ст.53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму Імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст.55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Відповідно до ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч.4 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Суд зазначає, що приписами ч.3 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст.64).

Відтак, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості Митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, вказано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що останні містять відомості про митне оформлення товарів, яке вже було здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень, що наявні в ЄАІС та АСМО Інспектор, проте ані рішення, ані відзив на позовну заяву не містять відомості про подібність товарів за поданими заявником через декларанта митними деклараціями та товарам за митними деклараціями, що є спірними у даній справі.

При цьому, оскільки відповідачем не надано жодних доводів та доказів стосовно подібності вказаних товарів, то зазначене свідчить про необґрунтованість вказаних доводів відповідача.

Суд зазначає, що вказане підтверджується Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012р. за №883/21195; далі за текстом - Правила №598), оскільки у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних у даній справі рішень вбачається, що останні не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.

Крім того, суд зазначає, що застосування відповідачем з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, враховуючи обставини того, що самі по собі відомості зазначеної системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для висновку про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

При цьому, зі змісту спірного у даній справі рішення вбачається, що в якості джерела рівня митної вартості відповідачем вказано митну декларацію № UA807200/2021/5667 від 16.04.2021 р. Відповідно до роздруківки з інформаційної бази митного органу, доданої до відзиву номенклатура, назва імпортованого товару, виробник за даною ВМД зовсім інша, а вага товару зовсім незначна - лише 1 кг, а за митною декларацією оформленою підприємством позивача - вага складала 16863,00 кг. Крім того, умови поставки також відмінні - за вказаною митною декларацією це СРТ, а за митною декларацією оформленою позивачем - FCA. Також слід наголосити, що, як випливає з графи 43 митна вартість за вказаною митною декларацією № UA807200/2021/5667 від 16.04.2021 р. також була скоригована та визначена самим митним органом (зазначено код « 6» - резервний метод).

Відтак, вказана у якості джерела рівня митної вартості митна декларація не може бути взята за основу для винесення рішення про коригування митної вартості.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості.

Також, суд зазначає, що згідно ч.4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України). Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення відповідача вбачається, що подані декларантом документи містять наступні розбіжності: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема: - декларантом підприємства було надано до митниці митну декларацію країни відправлення без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до вимог ст. 254 МКУ; дата видачі митної декларації країни відправлення від 09.06.2021 №21343100ЕХ149938 раніше ніж дата наданого коносаменту від 10.06.2021 №GCL/MRD/ODS/212133, не надано договір транспортних послуг; контракт №YGM02-2020 від 15.01.2020, зазначений у гр.44 митної декларації поданої до митного оформлення декларантом не відсканований та не прикріплений до пакету документів, тощо), а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МКУ та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: - на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Джерелом інформації для вказаного рішення з врахуванням спрацювання ризику АСАУР є наявна в митному органі цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС митне оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: №UA807200/2021/5667 від 16.04.2021.

Приписами п.8 ст.55 Митного кодексу України передбачено, що декларант може подати документи на підтвердження заявленої ним митної вартості протягом 80 днів з моменту випуску Товару у вільний обіг із наданням фінансової гарантії.

Суд зазначає, що Митним кодексом не передбачено обов`язок декларанта надавати для митного оформлення товару інформацію та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару. Це є лише правом декларанта в разі, якщо він заявляє митну вартість товару за методом визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) та не може бути підставою для відмови в митному оформленні товару за основним методом (за ціною контракту). Процес формування ціни товару належить виключно продавцю товару. Зазначення в контракті (п. 6 контракту) того факту, що товар поставляється в експортній упаковці, відповідно до кожного типу товару і стандартам країни продавця та відсутність в контракті будь-яких додаткових домовленостей про окрему оплату пакування, маркування та послуг з пакування цілком достатньо для розуміння того факту, що зазначена у додатку ціна контракту включає в себе всі ці складові. Формування ціни є внутрішньою комерційною умовою постачальника та він не зобов`язаний надавати таку інформацію, для покупця цілком достатньо розуміння певної ціни на певних умовах поставки. Однак, на виконання даної вимоги митниці та на підтвердження заявленої декларантом ціни товару, позивачем надано калькуляцію ціни товару, що поставлявся, із перекладом українською мовою, яка включає в тому числі інформацію про включення вартості маркування та пакування товару до ціни товару за контрактом.

Також, зі змісту позовної заяви вбачаються доводи представника позивача стосовно того, що згідно з вимогами Митного кодексу України при поставці товару на умовах FOB Стамбул, Туреччина, необхідно до ціни товару згідно товаросупровідного документу додати вартість перевезення товару до митної території України, яка й зазначена в довідці про транспортні витрати №1917 від 15.06.2021р., що надана для митного оформлення.

Крім того, як додаток до поданого до митного органу листа підприємством було надано копію експортної декларації країни відправлення №21343100ЕХ149938 від 09.06.2021 р. із перекладом українською мовою.

Зі змісту позовної заяви та наданих під час розгляду справи пояснень встановлено доводи представника позивача стосовно того, що цілком зрозумілим є те, що дата видачі митної декларації країни відправлення від 09.06.2021 №21343100ЕХ149938 раніше ніж дата наданого коносаменту від 10.06.2021 № GCL/MRD/ODS/212133 та не є розбіжністю в поданих документах, оскільки товар спочатку було замитнено та розміщено на складі формування, а потім разом з іншими вантажами завантажено на борт судна, дата завантаження і є дата коносаменту.

Стосовно доводів представника відповідача про ненадання будь-якої інформації від виробника щодо вартості товару та перекладу митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що вказане є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки листом вих. № 1308 від 13.08.2021 р. в порядку ст. 55 Митного кодексу України до митного органу було направлено на адресу копії комерційної пропозиції, калькуляції ціни товару та експортної декларації з перекладом українською мовою.

Крім того, під час розгляду справи було встановлено, що в наданій до митного оформлення митній декларації №UA807170/2021/038333 від 17.06.2021 р. зовнішньоекономічний контракт №YGM02-2020 від 15.01.2020, зазначений у гр. 44 митної декларації має перед кодом 4104 символ "т", що означає, що контракт подавався раніше із іншими митними оформленнями (з першим оформленням за цим контрактом).

Відтак, враховуючи зазначене, у суду відсутні підстави вважати, що декларантом не було відскановано та прикріплено до пакету документів контракт MYGM02-2020 від 15.01.2020, зазначений у гр. 44 митної декларації.

Стосовно доводів відповідача про непідтвердженість транспортних витрат, суд зазначає, що декларантом у підтвердження транспортних (перевізних) документів за перевезення товару було надано до митного органу коносамент № GCL/MRD/ODS/212133 від 10.06.2021 р. ; автотранспортна накладна №1917 від 15.06.2021 p.; рахунок про надання транспортно-експедиційних послуг №2115 від 15.06.2021; довідка про транспортні витрати №1917 від 15.06.2021 p.; копія митної декларації країни відправлення № 21343100ЕХ149938 від 09.06.2021, що у повній мірі підтверджує вартість перевезення товару.

Крім цього, у порядку ст. 55 Митного кодексу України в порядку проведення письмових консультацій з митним органом підприємством позивача додатково було надано документи згідно листа вих. № 24/09-1 від 24.09.2021 p., що наявні в матеріалах справи), а саме: копія договору транспортного експедирування № 09.06.2021/832ОД від 09.06.2021 p.; копія акту про надання транспортно-експедиційних послуг № ЭКС2115 від 17.06.2021 р.; платіжне доручення про оплату транспортних послуг № 5341 від 08.07.2021 р.; копія виписки по рахунку № НОМЕР_1 за 08.07.2021р., посвідчена банком; виписка із бухгалтерської документації № 0208/2 від 02.08.2021 р. про оплату транспортно-експедиційних послуг.

При цьому, зі змісту наданих представником позивача під час розгляду справи пояснень встановлено, що стосовно зауваження відповідача щодо відсутності у складі витрат на транспортування товару суми вартості транспортного експедирування є лише його припущенням, в той час як експедитор ТОВ «ТАНІТ ГРУП» було виставлено рахунок на оплату його послуг за морський фрахт з урахуванням послуг транспортного експедирування.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що транспортування імпортованого товару (на умовах FOB) з порту Туреччини до порту Одеси здійснювалося перевізником ТОВ «ТАНІТ ГРУП» відповідно до договору транспортного експедирування № 09.06.2021/8320Д від 09.06.2021 р.

Відтак, саме ТОВ «ТАНІТ ГРУП» як морський перевізник, що здійснював фрахт вказаний у коносаменті № GCL/MRD/ODS/212133 від 10.06.2021 p., що були подані декларантом до митного оформлення. Такий спосіб транспортування та його вартість підтверджено також довідкою про транспортні витрати №1917 від 15.06.2021 p., що була надана підприємством під час митного оформлення.

Відповідно до умов договору транспортного експедирування № 09.06.2021/8320Д від 09.06.2021 p., а саме п. 1.1 визначено, що відповідно з цим договором, експедитор зобов`язується за плату і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання визначених договором транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Також, у п. 2.1.1 передбачено, що укладати договори та угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями / її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за цим договором. Пунктом 2.1.3 передбачено можливість залучати до виконання своїх обов`язків за договором інші організації та особи.

Зі змісту наданих під час розгляду справи представником позивача пояснень встановлено, що перевезення товару територією України здійснювалося автотранспортом, що підтверджується автотранспортною накладною CMR №1917 від 15.06.2021 р., в якій перевізником дійсно вказаний ТОВ «АЛЬФАКОСТА ЮКРЕЙН» та вказано номер контейнера ADMU 2200996, який відповідає номеру контейнера вказаному у коносаменті № GCL/MRD/ODS/212133 від 10.06.2021 р.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що висновки відповідача щодо не підтвердження правового зв`язку між декларантом та перевізником ТОВ «АЛЬФАКОСТА ЮКРЕЙН» є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки перевезення до кордону України здійснювалося морським транспортом, на підтвердження чого й було надано під час митного оформлення коносамент № GCL/MRD/ODS/212133 від 10.06.2021 р., а рахунок про надання транспортних послуг № 2115 від 15.06.2021 р. від перевізника ТОВ «ТАНІТ ГРУП» було надано під час митного оформлення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем в повному обсязі надані документи на підтвердження вартості перевезення товарів.

Суд зауважує, що за змістом статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в повному обсязі надано до митного органу документи, які підтверджують митну вартість товару, згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а також наявні у позивача документи згідно з частиною третьою цієї статті, тоді як відповідачем під час розгляду справи не було доведено, що подані ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що доводи митного органу стосовно наявності підстав, передбачених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, для витребування від позивача додаткових доказів, визначених приписами п.1 ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, стосовно спірних у даній справі митних декларацій не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Частиною 7 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідачем у спірному в даній справі рішенні не було вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

Суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14.04.2021 у справі №820/4849/16, обов`язок доведення митної вартості товару лежить саме на платнику податків. При цьому, названо обов`язкові вимоги до запиту додаткових документів, відповідно до яких митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

До подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №809/1838/15, вказавши що приписи чинного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У справі №820/263/17 Верховний Суд також наголосив, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою.

Водночас, суд зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.02.2019 по справі №805/2713/16-а.

Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 по справі № 809/278/17.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 по справі № 826/25605/15 ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаних доводів представника відповідача.

Вищевикладені обставини свідчать про не підтвердження під час розгляду справи правомірності рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001170/2 від 17.06.2021 р., у зв`язку з чим останнє підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ".

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (вул. Конєва, буд. 4, оф. 505,м. Харків,61052) до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів UA807000/2021/001170/2 від 17.06.2021 р.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (вул. Конєва, буд. 4, оф. 505,м. Харків,61052, код ЄДРПОУ - 34469408) сплачену суму судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ - 44017626).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.