Справа № ЗД/380/18/22
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № ЗД/380/18/22 пров. № А/857/12036/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т. І.,

за участю секретаря судового засідання Доморадової Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року з питань забезпечення позову, постановлену суддею Карп`як О. О. о 12:18 год у м. Львові, у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» про забезпечення позову до пред`явлення позову до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» (далі ТзОВ «Віденська кав`ярня») звернулося до суду із заявою про забезпечення адміністративного позову до пред`явлення адміністративного позову, в якій просить заборонити Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради, структурним підрозділам Львівської міської ради, Львівським комунальним підприємствам, в тому числі Львівському комунальному підприємству «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району» та Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» вчиняти будь-які дії щодо демонтажу літнього майданчика на проспекті Свободи, 12 у м. Львові, який використовується ТзОВ «Віденська кав`ярня» на підставі Паспорта на розміщення відкритого літнього майданчика біля об`єкту ресторанного господарства на проспекті Свободи, 12 у м. Львові шляхом проведення будь-яких заходів благоустрою, в тому числі, але не виключно, будь-яких будівельних, ремонтних, опоряджувальних та інших робіт з порушення благоустрою території та будь-яких робіт.

Заявник зазначив, що має намір подати позовну заяву про визнання протиправними дій Галицької районної адміністрації Львівської міської ради щодо демонтажу літнього майданчика на проспекті Свободи, 12 у м. Львові і зобов`язання Галицької районної адміністрації Львівської міської ради привести до попереднього стану територію відповідно до паспорта об`єкта на розміщення літнього майданчика біля об`єкту ресторанного господарства на проспекті Свободи, 12 у м. Львові.

Заява була обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову у разі продовження протиправних дій Галицької районної адміністрації Львівської міської ради може істотно ускладнити або унеможливити користування належним йому на підставі Паспорта на розміщення відкритого літнього майданчика за принципом «мовчазної згоди» відкритим літнім майданчиком.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 заяву про забезпечення позову задоволено частково, заборонено Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» та Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради вчиняти будь-які дії щодо демонтажу конструкції літнього майданчика на проспекті Свободи, 12 у м. Львові, що використовується ТзОВ «Віденська кав`ярня», - до набрання законної сили рішенням суду у адміністративній справі.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність підстав для забезпечення позову. Зазначає, що на момент звернення із заявою про забезпечення позову дія паспорту об`єкта на розміщення відкритого літнього майданчика від 27.11.2020 № 306-2020-Г за адресою: м. Львів, пр-т Свободи, 12, не продовжена; рішення суду у справі № 380/7811/22, яким зобов`язано продовжити дію паспорта відкритого літнього майданчика, не набрало законної сили, а тому доводи заявника про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача на експлуатацію відкритого літнього майданчика, встановленого на підставі паспорта відкритого літнього майданчика, дія якого закінчилась, та про неможливість відновлення права власності на літній майданчик, який відповідно до пункту 1.2 ухвали Львівської міської ради від 05.03.2009 № 2452 є самовільно встановленим і підлягає демонтажу, є безпідставними.

Заявник подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість ухвали про забезпечення позову, просить залишити її без змін.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Позивач в судове засідання не з`явився. Враховуючи те, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, його неприбуття в судове засідання відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи, суд ухвалив провести апеляційний розгляд за його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Віденська кав`ярня» на підставі паспорту № 306-2020-Г від 27.11.2020, виданого управлінням архітектури та урбаністики Департаменту містобудування з терміном дії з 01.04.2021 до 31.10.2021, встановлений відкритий літній майданчик загальною площею 102,00 кв. м на проспекті Свободи, 12 у місті Львові біля об`єкту ресторанного господарства «Віденська кав`ярня», належного позивачу на праві власності.

04.11.2021 у зв`язку з закінченням терміну дії паспорта, ТОВ «Віденська кав`ярня» звернулося до Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради через Центр надання адміністративних послуг м. Львова із заявою та документами до неї про продовження дії паспорта відкритого літнього майданчика.

Листом від 06.04.2022 № 2401-вих-24903 Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило, що звернення від 04.11.2021 № 2-120514/АП-2401 розглянуто комісією зі встановлення відкритих літніх майданчиків на засіданнях, які відбувалися 30.11.2021, 07.12.2021, 14.12.2021, 21.12.2021, 28.12.2021, 04.01.2022, 18.01.2022, 08.02.2022, 15.02.2022, 22.02.2022 та прийнято рішення відмовити у продовженні терміну дії паспорта на встановлення відкритого літнього майданчика ТОВ «Віденська кав`ярня» на проспекті Свободи, 12 до часу врегулювання судового процесу.

10.05.2022 Галицькою районною адміністрацією Львівської області складено акт № 31-2022 про демонтаж літнього майданчика у добровільному порядку у зв`язку з тим, що літній майданчик за адресою: м. Львів, проспект Свободи, 12, встановлений ТОВ «Віденська кав`ярня» самовільно.

17.05.2022 ТОВ «Віденська кав`ярня» звернулося до Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради через Центр надання адміністративних послуг м. Львова з повідомленням № 1/1705 про застосування принципу «мовчазної згоди», яке прийнято Центром надання адміністративних послуг 17.05.2022 та зареєстровано за номером № 3-2-88-Л-2401, про результат розгляду якого Товариство не повідомлене.

Вважаючи протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення за результатами розгляду звернення щодо продовження дії паспорта у передбачений законом строк, вважаючи його порушеним, Товариство звернулось з позовом до суду і рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 позов задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, що полягає у неприйнятті у визначений законом строк рішення за результатами розгляду звернення ТзОВ «Віденська кав`ярня», яке зареєстроване 04.11.2021 за № 2-120514/АП-2401, щодо продовження терміну дії Паспорта на розміщення відкритого літнього майданчика біля об`єкту ресторанного господарства на проспекті Свободи, 12 у м. Львові; зобов`язано Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради продовжити Товариству термін дії Паспорта на розміщення відкритого літнього майданчика біля об`єкту ресторанного господарства на проспекті Свободи, 12 у м. Львові відповідно до принципу «мовчазної згоди».

21.07.2022 комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на підставі обстеження відкритого літнього майданчика, розміщеного ТзОВ «Віденська кав`ярня» на проспекті Свободи, 12 у м. Львові, складено акт (вимогу) №53-2022, яким встановлено порушення Товариством Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ухвали Львівської міської ради №1024 від 15.09.2016, а саме, самовільне встановлення літнього майданчика біля об`єкту ресторанного господарства на проспекті Свободи, 12 у м. Львові і зобов`язано усунути порушення шляхом його демонтажу до 28.07.2022. Вказано, що у разі добровільного неусунення порушень, літній майданчик буде демонтовано примусово з покладенням на Товариство витрат, пов`язаних з його демонтажем та зберіганням.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що після складення акта №53-2022 від 21.07.2022, за адресою літнього майданчика (пр. Свободи, 12 у м. Львові) Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради проводились роботи з демонтажу бруківки та земляні роботи.

Задовольняючи частково заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову демонтаж конструкції літнього майданчика до ухвалення рішення у цій адміністративній справі істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, адже після демонтажу об`єкту нерухомого майна, повернення його до попереднього стану буде ускладнено, необхідно буде докласти значних зусиль та матеріальних витрат для поновлення порушених прав заявника. Суд дійшов висновку, що побоювання заявника про можливість завдання шкоди його правам на розміщення літнього майданчика є об`єктивними.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, за винятком встановлення судом першої інстанції строку дії забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд враховує збалансованість інтересів позивача, держави та суб`єкта владних повноважень, а також співмірність негативних наслідків для кожної із сторін спору.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (п.77).

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголосив на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Апеляційний суд зауважує, що підставою для забезпечення позову, згідно із заявою Товариства, слугували його доводи про порушення його прав та законних інтересів як власника літнього майданчика на підставі Паспорту за принципом «мовчазної згоди» у зв`язку із здійсненням Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради протиправних дій щодо позбавлення Товариства можливості проводити підприємницьку діяльність на літньому майданчику на проспекті Свободи, 12 у місті Львові, зокрема, шляхом складання актів про демонтаж літнього майданчика, проведенням земляних робіт на ньому, зняттям бруківки.

При цьому, заявник вказав, що захищене в судовому порядку його порушене право на продовження дії паспорта на розміщення відкритого літнього майданчика взагалі може бути знівельовано вчиненням Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради чи іншими особами, підприємствами, організаціями дій щодо руйнування літнього майданчика та його конструкцій.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що Товариством доведено, що без вжиття заходів забезпечення позову, з яким має намір звернутися Товариство, поновлення порушених його прав та інтересів може бути істотно ускладненим або стане неможливим.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що вжиття вказаних заходів є співмірним із заявленими вимогами та не зумовило фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.03.2019 у справі № 826/8311/18.

Щодо доводів скаржника про безпідставність заяви у зв`язку з закінченням дії паспорта літнього майданчика та ненабранням законної сили судовим рішенням про зобов`язання Львівської міської ради продовжити дію паспорта і, як наслідок, відсутністю у заявника права на використання літнього майданчика, суд апеляційної інстанції зазначає, що право на використання літнього майданчика у ТзОВ «Віденська кав`ярня» виникло за принципом «мовчазної згоди» ще з 05.12.2021 року у зв`язку з неотриманням відповіді на заяву, подану 04.11.2021, і не оспорене в судовому порядку.

Разом з тим слід погодитися з доводами скаржника щодо часу дії заходів забезпечення позову, оскільки відкриті літні майданчики відповідно до п.1.10 Правил благоустрою міста Львова діють з 01 квітня по 1 листопада, на цей же період видаються і дозволи ( Паспорти ) на відкриті літні майданчики, а тому заходи забезпечення позову у даному спорі, підставою яких є дія принципу «мовчазної згоди», що поширюється на наступний період після наданого позивачу на період 01.04.-01.11.2021 року Паспорту відкритого літнього майданчика, мають діяти до 01.11.2022.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині встановлення часу дії заходів забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у даному спорі, підлягає зміні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статей 316, 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни ухвали суду в частині строку застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року з питань забезпечення позову у справі № ЗД/380/18/22 змінити в частині дії ухвали, виклавши абзац другий резолютивної частини ухвали в такій редакції:

«Заборонити Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» та Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради () вчиняти будь-які дії щодо демонтажу конструкції літнього майданчика на проспекті Свободи, 12 у місті Львові, що використовується Товариством з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня», - до 01 листопада 2022 року».

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 09.11.2022