Справа № 240/7078/22
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Житомир справа № 240/7078/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи, що дають право на пільгову пенсію за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 01.11.1985 по 27.11.1987, до пільгового стажу періоди роботи в ТОВ «Житомирбуррозвідка» з 03.03.1990 по 01.10.1998, період роботи Новоборівському державному житлово-комунальному підприємстві з 01.10.1998 по 19.07.2000 та до страхового та пільгового стажу період роботи в ТОВ «Золотодобувне підприємство «Зимовичі» м.Тинда Амурської області з розрахунку один рік роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік шість місяців страхового стажу з: 10.04.2008 по 09.04.2009, з 10.04.2009 по 13.10.2009, з 04.06.2014 по 20.11.2014, з 05.05.2015 по 23.11.2015, з 27.05.2016 по 23.11.2016, з 16.04.2018 по 19.11.2018 з урахуванням заробітної плати відображеної у довідках про заробітну плату при обчисленні пенсії від 22.11.2016 № 172 за період роботи 2008, 2009 роки; від 22.11.2016 №173 за період роботи 2014, 2015 роки; від 30.10.2017 №160 за період роботи 2016 рік та від 20.11.2021 №1 за період роботи 2018 рік видані ТОВ «Золотовидобувне підприємство «Зимовичі», призначити та провести нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, цехів, професій посад і показників на роботах з шкідливими та важкими умовами праці відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати набутого права за призначенням пенсії, тобто з 03 вересня 2021 року, що настає за днем досягнення пенсійного віку на пільгових умовах.

В обґрунтування позову зазначає, що звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач листом від 24.11.2021 відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 посилаючись на те, що страховий стаж становить 24 роки 3 місяці 4 дні, в тому числі стаж зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників становить лише 4 роки 3 місяці 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 неправомірними, та такими, що порушують його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.

Ухвалою суду від 26.04.2022 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення учасників справи.

21 липня 2022 року до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, позивач 11.11.2021 звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 24.11.2021 відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Повідомив, що страховий стаж позивача становить 24 роки 3 місяці 4 дні, в тому числі стаж зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників становить лише 4 роки 3 місяці 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Не зараховано до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 01.11.1985 по 27.11.1987, оскільки у військовому квитку в написанні імені російською мовою « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним «Василий», не зараховано період роботи в Російській Федерації згідно довідок про заробітну плату від 22.11.2016 №172, №173, №160 від 30.10.2017, оскільки відсутні відомості про сплату внесків до пенсійного фонду РФ.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.3 ст.46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058-IV) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Абзацом першим ч.2 ст.24 Закону України №1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 24.06.2016 №461 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно зі ст.62 Закону України №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповідності до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано - періоди роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до ч.1ст.114 Закону №1058-IV (на час звернення позивача із заявою) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно п.2 ч.2 ст. 114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими з умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону №1058-IV основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 №383, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Як встановлено судом, Пенсійний орган під час обрахунку стажу позивача не зарахував до пільгового стажу за Списком №2 його стаж роботи в ТОВ «Житомирбуррозвідка» з 03.03.1990 по 01.10.1998, період роботи в Новоборівському державному житлово-комунальному підприємстві з 01.10.1998 по 19.07.2000 та до страхового та пільгового стажу період роботи в ТОВ «Золотодобувне підприємство «Зимовичі» м.Тинда Амурської області з розрахунку один рік роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік шість місяців страхового стажу з: 10.04.2008 по 09.04.2009, з 10.04.2009 по 13.10 2009, з 04.06.2014 по 20.11.2014, з 05.05.2015 по 23.11.2015, з 27.05.2016 по 23.11.2016, з 16.04.2018 по 19.11.2018.

Слід зауважити, спірне питання у вказаних правовідносинах полягає у відмові Пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу позивача певні періоди роботи, при цьому у листі від 24.11.2021 та рішенні від 19.11.2021 не вказано які саме періоди зараховані до пільгового стажу позивача за Списком №2, а які не зараховано.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Водночас зі змісту розрахунку страхового стажу позивача, за формою РС-право від 08.07.2022, що доданий до відзиву, встановлено, що до пільгового стажу ОСОБА_1 лише зараховано періоди роботи з 02.02.1988 по 26.02.1990 (2 роки 0 місяців 25 днів), з 16.09.2005 по 02.05.2006 (9 місяців 0 днів), з 18.07.2006 по 27.02.2008 (1 рік 8 місяців 0 днів).

Підстави відмови у зарахуванні до пільгового стажу інших періодів роботи позивача відповідачем не наведено.

Так, згідно трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 24.07.1985 та довідки ТОВ «Житомирбуррозвідка» від 21.02.2022 № 3/39 позивач працював у Житомирській геологорозвідувальній експедиції у періоди з 03.03.1990 по 19.11.1992 та з 20.11.1992 по 30.09.1998 виконував зварювальні роботи за професією, посадою газоелектрозварника, що передбачена Списком № 2.

Слід зауважити, підстави неврахування вказаного періоду роботи позивача до пільгового стажу відповідачем не вказано.

Відтак, дії по неврахуванню до пільгового стажу періодів роботи з 03.03.1990 по 19.11.1992 та з 20.11.1992 по 30.09.1998, що згідно довідки становить 7 років 5 місяців 25 днів, визнаються судом протиправними.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.07.1985 та довідки про підтвердження спеціального трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, виданої Новоборівським житлово-комунальним підприємством від 10.10.2021 № 141 позивач працював на підприємстві з 01.10.1998 по 19.07.2000 на посаді електрогазозварника (1 рік 9 місяців 19 днів), що віднесено до Списку № 2.

Як попередньо встановлено судом, Пенсійний орган під час обрахунку стажу позивача зарахував до пільгового стажу за Списком №2 4 роки 3 місяці 22 дні. При необхідних для отримання пільги по призначенню 12 років 6 місяців.

Водночас, дані, що зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.07.1985 та довідках, наданих до заяви про призначення пенсії, які підтверджують наявність у позивача стажу роботи на посадах зварювальника відповідачем не спростовані.

Пенсійним органом не обґрунтовано причини відмови у зарахуванні до пільгового стажу всіх періодів за наявності відповідних записів у трудовій книжці позивача.

Відтак, вимога суб`єкта владних повноважень надати відповідні уточнюючі довідки на підтвердження стажу, за відсутності сумніву у достовірності відомостей визнається судом безпідставною.

Доказів в обґрунтування сумнівів у достовірності інформації, що наведена у трудових книжках і довідках відповідачем також не надано.

Відтак, матеріалами справи підтверджено факт безпідставного неврахування до пільгового стажу 7 років 5 місяців 25 днів та 1 року 9 місяців 19 днів.

Таким чином, позивачем доведено протиправний характер дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вимога зобов`язального характеру є похідною від визнання дій протиправними.

Щодо врахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи в ТОВ «Золотодобувне підприємство «Зимовичі» м.Тинда Амурської області з розрахунку один рік роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік шість місяців страхового стажу з: 10.04.2008 по 09.04.2009, з 10.04.2009 по 13.10.2009, з 04.06.2014 по 20.11.2014, з 05.05.2015 по 23.11.2015, з 27.05.2016 по 23.11.2016, з 16.04.2018 по 19.11.2018 з урахуванням заробітної плати відображеної у довідках про заробітну плату при обчисленні пенсії від 22.11.2016 № 172 за період роботи 2008, 2009 роки; від 22.11.2016 №173 за період роботи 2014, 2015 роки; від 30.10.2017 №160 за період роботи 2016 рік та від 20.11.2021 №1 за період роботи 2018 рік видані ТОВ «Золотовидобувне підприємство «Зимовичі» слід зазначити наступне.

Абзацом першим ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз.5ч.1ст.40 цього Закону).

Згідно з пунктами 1-2 статті 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що у разі надання особою заяви на призначення (перерахунок) пенсії із наданням довідки за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01 липня 2000 року, зазначена довідка може бути врахована для призначення (перерахунку) розміру пенсії тільки після обов`язкового підтвердження первинними документами, на підставі яких було видано зазначену довідку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1), затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №1566/11846 від 27.12.2005 регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058.

Абзацом 2 підпункту 3 пункту 2.1 вказаного Порядку встановлено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 Порядку передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Таким чином, установлення заробітку для обчислення пенсії не допускається лише на підставі показань свідків, а також не можуть бути документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії - виписки зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань.

Водночас пунктом 5 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі",Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року"Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Згідно пункту 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС № 530/п-28 від 16 грудня 1967 року період роботи у зазначених місцевостях зараховувався до загального трудового стажу у наступному порядку: за період з 01 березня 1960 року - один рік роботи зараховувався за один рік і 6 місяців; за період з 01 серпня 1945 року до 01 березня 1960 року один рік роботи зараховувався за два роки, якщо робітник мав право на пільги у відповідності з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року. Пільгове обчислення трудового стажу відповідно до зазначених Указів поширювалось лише на робітників, які уклали письмові трудові договори про роботу на Крайній Півночі та прирівняних місцевостях, на підставі документів (трудової книжки, довідки), які б стверджували право на пільги. Таким документом був і письмовий договір, який укладався із робітниками і службовцями, що прибували для роботи на Крайню Північ.

Таким чином, документами, які підтверджують роботу особи на Крайній Півночі та прирівняних місцевостях та які надають право на обчислення стажу роботи на пільгових умовах є трудовий договір, трудова книжка або довідка.

При цьому, для здійснення обчислення стажу на пільгових умовах є достатнім наявність одного із вказаних документів.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 серпня 2019 року по справі №750/1717/16-а зазначив, що: Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також, ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року по справі №396/153/17 зазначено, що : … з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 18 грудня 2018 року у справі №263/13671/16-а, від 10 січня 2019 року у справі № 352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 07 листопада 2019 року у справі №341/1327/17 (К/9901/10363/18).

Як встановлено судом зі змісту трудової книжки № НОМЕР_1 в періоди з 10.04.2008 по 09.04.2009, з 10.04.2009 по 13.10.2009, з 04.06.2014 по 20.11.2014, з 05.05.2015 по 23.11.2015, з 27.05.2016 по 23.11.2016, з 16.04.2018 по 19.11.2018, позивач працював у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в Російській Федерації м.Тинда Амурської області.

На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи надано довідки про заробітну плату від 22.11.2016 № 172 за період роботи 2008, 2009 роки; від 22.11.2016 № 173 за період роботи 2014, 2015 роки; від 30.10.2017 № 160 за період роботи 2016 рік та від 20.11.2021 № 1 за період роботи 2018 рік.

Також до матеріалів долучено трудові договори від 10.04.2008 № 168, від 10.04.2009 № 31, від 04.06.2014 № 70, від 05.05.2015 № 18, від 27.05.2016 № 52 та від 16.04.2018 № 30 видані ТОВ «Золотовидобувне підприємство «Зимовичі».

Згідно Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року м.Тинда Амурської області віднесене до району Крайньої Півночі.

За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в періоди з 10.04.2008 по 09.04.2009, з 10.04.2009 по 13.10.2009, з 04.06.2014 по 20.11.2014, з 05.05.2015 по 23.11.2015, з 27.05.2016 по 23.11.2016, з 16.04.2018 по 19.11.2018 в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці та записами у відповідних довідках та трудових договорах, суд, з урахуванням пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", приходить до висновку, що вказані періоди слід зарахувати у пільговому обчисленні до його стажу з розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження нарахованих сум заробітної плати ТОВ «Золотовидобувне підприємство «Зимовичі» видало довідки від 22.11.2016 №172, 173, від 30.10.2017 №160 та від 20.11.2021 №1 про отриману ОСОБА_1 заробітну плату.

На спростування відповідності інформації, що зазначена в довідках про заробітну плату до матеріалів справи не надано жодного доказу.

Аналіз встановлених обставин справи дозволяє суду дійти висновку про достовірність наведеної у довідках інформації з приводу отриманої позивачем заробітної плати.

Відтак, сумніви відповідача про наявність у позивача права на отримання пенсії з урахуванням вказаної заробітної плати спростовані встановленими в ході судового розгляду обставинами справи.

Враховуючи викладене, суд встановив, що довідки ТОВ «Золотовидобувне підприємство «Зимовичі» від 22.11.2016 №172, 173, від 30.10.2017 №160 та від 20.11.2021 №1 повністю відповідають вимогам Порядку № 22-1 та повинні бути враховані відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №280/918/16-а.

З огляду на наведене, дії відповідача щодо відмови в прийнятті довідок про заробітну плату за період роботи позивача в районах Крайньої Півночі є протиправними.

Щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду проходження позивачем строкової військової служби з 01.11.1985 по 27.11.1987 року слід зазначити наступне.

Відповідач відмовляючи у зарахуванні такого стажу вказує ту обставину, що у військовому квитку НОМЕР_2 не співпадає написання імені позивача « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з даними паспорта « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

При цьому відповідачем не враховано відомості трудової книжки НОМЕР_1 , в якій внесено запис про проходження ОСОБА_1 строкової служби в Радянській Армії в період з 01.11.1985 по 27.11.1987 рік.

Відтак, відмова у зарахуванні періоду проходження строкової служби позивачем визнається судом безпідставною.

З приводу дати призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу 02.09.2021 виповнилось 55 років, 11.11.2021 він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії.

Тобто позивач звернувся до Пенсійного органу з заявою в межах трьох місячного строку, у зв`язку з чим має право на призначення пенсії на пільгових умовах з моменту виникнення права - 03.09.2021.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Таким чином, з метою захисту прав позивача, з урахуванням наявного стажу на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити і виплатити пенсію позивачу з 03 вересня 2021 року, тобто з наступного дня по досягненню позивачем 55-ти річного віку.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідачем не доведено правомірності відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, з урахуванням встановлених обставин справи, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, про, що свідчить квитанція від 12.04.2022 №32.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача сплачений позивачем судовий збір у сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 9,77,90,242-246 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати:

- до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 01.11.1985 по 27.11.1987;

- до пільгового стажу періоди роботи в ТОВ «Житомирбуррозвідка» з 03.03.1990 по 01.10.1998, та в Новоборівському державному житлово-комунальному підприємстві з 01.10.1998 по 19.07.2000;

- до страхового та пільгового стажу період роботи в ТОВ «Золотодобувне підприємство «Зимовичі» м. Тинда Амурської області з розрахунку один рік роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік шість місяців страхового стажу з: 10.04.2008 по 09.04.2009, з 10.04.2009 по 13.10.2009, з 04.06.2014 по 20.11.2014, з 05.05.2015 по 23.11.2015, з 27.05.2016 по 23.11.2016, з 16.04.2018 по 19.11.2018 з урахуванням заробітної плати відображеної у довідках про заробітну плату.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, цехів, професій посад і показників на роботах з шкідливими та важкими умовами праці відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03 вересня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_3 ) судові витрати у сумі 992,40 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва