Справа № 740/5162/21
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року м. Чернігів Справа № 740/5162/21

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участі секретаря Михайлової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за правилами загального позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення в частині,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) звернулися до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Ніжинської міської ради Чернігівської області, в якому просять частково визнати рішення Ніжинської міської ради від 04.10.2017 №12-29/2017 29 сесії VII скликання "Про затвердження містобудівної документації «План зонування території (зонінг) м.Ніжин Чернігівської області», як таке, що не відповідає Конституції та законам України і скасувати в частині затвердження плану зонування території (зонінг) м.Ніжин Чернігівської області в частині де будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить позивачам, перебуває в санітарно-захисній зоні виробничих підприємств (СЗЗ-100 м) в зоні підприємств VI класу шкідливості-В4.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.09.2021 ухвалено передати адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ніжинської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення в частині, на розгляд Чернігівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 09.11.2021 повернуто позивачу позовну заяву з усіма доданими до неї документами з підстав, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2022 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; скасовано ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.11.2021, справу направлено до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Адміністративна справа надійшла до Чернігівського окружного адміністративного 01.06.2022 та у цей же день, відповідно до витягів з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду передана на розгляд судді Падій В.В.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 12.07.2022 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову.

Відповідачем, в межах встановленого судом строку подано до суду відзив на позов, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами позивачів, зазначає, що оскаржуване рішення №12-29/2017 від 04.10.2017 "Про затвердження містобудівної документації «План зонування території (зонінг) м.Ніжин Чернігівської області», в частині встановлення такого типу територіально-планувальних зон як Ж-1/с зона садибної забудови (від 1 до 2 поверхів), що знаходиться у межах санітарно-захисної зони в межах земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:007:0006, прийнято пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 17.08.2022 розгляд справи №740/5162/21 призначено за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 05 вересня 2022 року о 10:00.

Ухвалою суду від 05.09.2022 ухвалено підготовче провадження у справі закрити та призначити судове засідання для розгляду справи по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як випливає з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником ? частки, та ОСОБА_2 є власником ? частки будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 84-85). Право власності на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку позивачами зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.09.2020 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.05.2020 у справі № 740/3047/19.

Будинок, що на праві власності належить позивачам, розташований на земельній ділянці, власниками якої є також позивачі по ? частки, за кадастровим номером :06:007:0006, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) земельної ділянки, (т. 1, 86-87).

Також судом встановлено, що згідно витягу з рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 12.02.2009 № 63 «Про індивідуальне житлове будівництво в м. Ніжині» дозволено проектування та будівництво житлових будинків, прибудов до житлових будинків, провести переобладнання в будинках та спорудах, будівництво господарських будівель і споруд, зокрема, будівництво одноповерхового житлового будинку з надбудованим мансардним поверхом та будівництво на присадибній ділянці АДРЕСА_2 гаражу розміром 4,5х7,4 м, бані розміром 5,0х10,0 м (т. 1 а.с. 83).

Технічний паспорт на садибний житловий будинок виготовлено 27.07.2017 Ніжинським міжміським бюро технічно інвентаризації (інвентаризаційна справа №13681, реєстровий №) (т.1 а.с. 74-80).

04.10.2017 Ніжинська міська рада прийняла рішення № 12-29/2017 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території (зонінг) міста Ніжин Чернігівської області», який розроблено державним підприємством «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» м. Києва (т. 1 а.с. 148-149).

Вважаючи рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Згідно з положеннями статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР).

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (частина1 статті 10 Закону № 280/97-ВР).

Згідно пункту 42 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Частинами 1, 2, 5 статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 статті 59 Закону № 280/97-ВР)

Законом, що встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є Закон України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон № 3038-VI).

Згідно визначень термінів, наведених у статті 1 Закону №3038-VI, генеральний план населеного пункту це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон;

містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях (далі - містобудівна документація) визначає Порядок розроблення містобудівної документації, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 № 290, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за № 1468/20206 (далі Порядок № 290).

За приписами пункту 4.1 Порядку № 290 Рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

План зонування території розробляється для всієї території населеного пункту або для її частини (кварталу, мікрорайону, іншого планувального утворення), першочергово - для історичних ареалів; інвестиційно привабливих територій; сформованих сельбищних територій існуючої забудови, де передбачаються окремі локальні перетворення, можлива реконструкція бо розміщення окремих будівель і споруд. Послідовність розроблення та площі територій населеного пункту, для яких розробляються плани зонування, визначає відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури згідно з генеральним планом населеного пункту (пункт 4.7 Порядку №290).

Згідно пункту 4.11. Порядку №290 генеральні плани населених пунктів, плани зонування території та зміни до них затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами.

Відповідно до статті 17 Закону №3038-VI та пункту 4.1 розділу 4 ДБН Б. 1.1-15:2012 "Склад та зміст генерального плану населеного пункту" (далі - ДБН Б.1.1-15:2012), затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.07.2012 №358, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Частиною 1, 2 статті 18 Закону № 3038-VI передбачено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Типові вимоги до складу та змісту зонінгу населеного пункту встановлюються Настановою про склад та зміст плану зонування території (Зонінг) ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011 (надалі - Настанова).

Відповідно до пункту 4.7 Настанови основним документом зонінгу є схема зонування, на якій територія населеного пункту поділяється на територіальні зони, для кожної з яких встановлюється містобудівний регламент.

Для кожної земельної ділянки дозволеним є таке використання, яке відповідає містобудівному регламенту відповідної зони.

Невідповідність наміру забудови встановленому виду дозволеного використання земельних ділянок і об`єктів, зазначеним у містобудівному регламенті, означає, що його застосування, у відповідній територіальній зоні не допускається. Зміна параметрів земельних ділянок і об`єктів будівництва, види використання і граничні параметри яких не відповідають містобудівному регламенту, можлива лише шляхом приведення таких об`єктів у відповідність до містобудівного регламенту або шляхом зменшення їх невідповідності граничним параметрам в процесі дозволеного будівництва.

Невідповідними містобудівним регламентам вважаються земельні ділянки та існуючі об`єкти, зокрема, існуючі види використання земельних ділянок для містобудівних потреб і параметри об`єктів будівництва, які не відповідають видам переважного використання.

За приписами пункту 6.8 Настанови схема зонування складається, як правило, з основних типів зон, зокрема: житлові Ж; виробничі В.

Відповідно до пункту 5.10 Настанови житлові зони у своєму складі містять території, що призначаються для розташування житлових будинків, споруд для зберігання індивідуальних транспортних засобів, окремих вбудованих чи прибудованих об`єктів соціального і культурно-побутового обслуговування населення та інших об`єктів, що не потребують встановлення санітарно-захисних зон та не створюють негативного впливу на оточуюче середовище.

Житлові зони призначені для забудови житловими будинками різних типів і поверховості в залежності від місця розташування і характеру забудови території, зокрема, садибної забудови Ж-1 розташування одноквартирних житлових будинків до З поверхів із земельними ділянками та зблокованих одно-двоквартирних житлових будинків на сусідніх земельних ділянках.

Допускається розміщення об`єктів обслуговування цієї зони, гаражів для збереження автомобілів, споруд інженерно-технічного забезпечення.

Відповідно до пункту 5.16 Настанови до складу виробничих зон входять, зокрема: зони підприємств IV класу шкідливості В-4 призначені для підприємств, що є джерелами забруднення навколишнього середовища і потребують санітарно-захисних зон до 100 м.

Як встановлено судом, 04.10.2017 Ніжинська міська рада прийняла рішення № 12-29/2017 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території (зонінг) міста Ніжин Чернігівської області», який розроблено державним підприємством «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» м. Києва (т. 1 а.с. 148-149).

Відповідно до Плану зонування території (зонінг) міста Ніжин Чернігівської області (том 2 а.с. 3-123) земельна ділянка з кадастровим номером :06:007:0006 та житловий будинок, що розташований на ній, за адресою провул. Хвилівський, 2А, м. Ніжин, Чернігівська область знаходиться у зоні Ж-1/с зона садибної забудови (від 1 до 2 поверхів), що знаходиться в межах санітарно-захисної зони підприємств IV класу шкідливості (СЗЗ 100 м).

З пояснювальної записки Плану зонування території (зонінг) м. Ніжина Чернігівської області випливає, що в зоні підприємств IV класу шкідливості (СЗЗ 100 м) розташоване ПАТ «Ніжинський жиркомбінат» за адресою: вул. Прилуцька, буд. 2, м. Ніжин, Чернігівська область, та земельні ділянки, що належать на праві власності підприємству, з кадастровим номером :06:007:0001 та :06:007:0005 (т. 1 а.с. 133-134, 136-137) та визначено, які об`єкти допускаються до розташування у СЗЗ від промислових підприємств та, зокрема, зазначено, що не можуть бути розміщені житлові будинки з прибудинковими територіями (пункт 4.1.3 Пояснювальної записки Плану зонування території (зонінг) м. Ніжина Чернігівської області).

Проте з матеріалів справи випливає, що житловий будинок, який знаходиться за адресою провул. Хвилівський, 2А, м. Ніжин, Чернігівська область, власниками якого є позивачі перебуває в санітарно захисній зоні виробничих підприємств (СЗЗ-100 м) в зоні підприємств VI класу шкідливості В4, а саме ПАТ «Ніжинський жиркомбінат».

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 затверджено Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.07.1996 за N 379/1404 (далі - ДСП 174-96).

Відповідно до пункту 3.3. частини 3 ДСП 174-96 функціональне зонування території населеного пункту здійснюється на основі комплексної оцінки природних ресурсів, аналізу розташування існуючих та перспективних підприємств з урахуванням їх спеціалізації, інженерно-будівельних умов містобудування, санітарно-гігієнічного стану території, наявності зовнішніх транспортних зв`язків, рекреаційних ресурсів та ін.

Пунктом 5.4.частини 5 ДСП 174-96 передбачено, що промислові, сільськогосподарські та інші об`єкти, що є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними та біологічними факторами, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови санітарно-захисними зонами.

Санітарно-захисну зону слід встановлювати від джерел шкідливості до межі житлової забудови, ділянок громадських установ, будинків і споруд, в тому числі дитячих, навчальних, лікувально-профілактичних установ, закладів соціального забезпечення, спортивних споруд та ін., а також територій парків, садів, скверів та інших об`єктів зеленого будівництва загального користування, ділянок оздоровчих та фізкультурно-спортивних установ, місць відпочинку, садівницьких товариств та інших, прирівняних до них об`єктів.

Відповідно до пункту 5.10. частини 5 ДСП 174-96 у санітарно-захисних зонах не можна допускати розміщення: житлових будинків з придомовими територіями, гуртожитків, готелів, будинків для приїжджих, аварійних селищ; дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, лікувально-профілактичних та оздоровчих установ загального та

спеціального призначення зі стаціонарами, наркологічних диспансерів; спортивних споруд, садів, парків, садівницьких товариств; охоронних зон джерел водопостачання, водозабірних споруд та споруд водопровідної розподільної мережі.

За змістом абзацу 3 частини 1 статті 1 Закону України від 05.11.2009 № 1704-VІ «Про будівельні норми» (далі - Закон № 1704-VІ) будівельні норми - затверджений суб`єктом нормування підзаконний нормативний акт технічного характеру, що містить обов`язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Згідно із частиною 1 статті 11 Закону № 1704-VI застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність та забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення. Міжнародні, регіональні та національні (державні) будівельні норми, правила, стандарти інших держав застосовуються в Україні відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також суд зауважує, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення повинен був подбати про безпечні та сприятливі умови життєдіяльності людини, в тому числі і позивачів, при якому була б відсутня небезпека шкідливого впливу його факторів на людину, та при якому відсутній будь-який шкідливий вплив його факторів на здоров`я людини, чого не було дотримано відповідачем, оскільки житловий будинок позивачів перебуває в межах санітарно захисної зони виробничого підприємства (СЗЗ-100 м) в зоні підприємств VI класу шкідливості В4, а саме ПАТ «Ніжинський жиркомбінат», що перешкоджає позивачам мирно володіти своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено: «Кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Також ЄСПЛ у своїй практиці нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар ( рішення від 23 вересня 1982 року у справі Спорронг та Льон рот проти Швеції (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства (James and Others v. the United Kingdom), n. 50, Series A № 98).

Частиною 9 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що рішення Ніжинської міської ради № 12-29/2017 від 04 жовтня 2017 року 29 сесії VII скликання «Про затвердження містобудівної документації» «План зонування території (зонінг) м. Ніжин Чернігівської області» в частині затвердження плану зонування території (зонінг) м. Ніжин Чернігівської області щодо житлового будинку за адресою пров. Хвилівський, 2-А, м. Ніжин, Чернігівська область, який перебуває в санітарно захисній зоні виробничих підприємств (СЗЗ-100 м) в зоні підприємств VI класу шкідливості В4 не спрямоване на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини та не відповідає вимогам містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил, а тому є незаконним та нечинним.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши фактичні обставини справи, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності оскаржуваного рішення та не спростував докази, досліджені судом щодо порушення вимог законодавства при його прийнятті. Натомість позовні вимоги відповідають обставинам справи, ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені належними й допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення повністю.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову повністю, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ніжинської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908, 00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати рішення Ніжинської міської ради № 12-29/2017 від 04 жовтня 2017 року 29 сесії VII скликання «Про затвердження містобудівної документації» «План зонування території (зонінг) м. Ніжин Чернігівської області» в частині затвердження плану зонування території (зонінг) м. Ніжин Чернігівської області щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває в санітарно захисній зоні виробничих підприємств (СЗЗ-100 м) в зоні підприємств VI класу шкідливості -В4 незаконним.

Скасувати рішення Ніжинської міської ради № 12-29/2017 від 04 жовтня 2017 року 29 сесії VII скликання «Про затвердження містобудівної документації» «План зонування території (зонінг) м. Ніжин Чернігівської області» в частині затвердження плану зонування території (зонінг) м. Ніжин Чернігівської області щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який перебуває в санітарно захисній зоні виробничих підприємств (СЗЗ-100 м) в зоні підприємств VI класу шкідливості- В4.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ніжинської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 листопада 2022 року.

Позивач 1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Позивач 2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 )

Відповідач: Ніжинська міська рада (пл. Івана Франка, буд. 1, м. Ніжин, 16600, ).

Суддя В.В. Падій