Справа № 703/2222/22
Суддя: Биченко І. Я.
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/2222/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Биченка І.Я.,

при секретарі Литвин Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бодашко Олександр Олександрович, до інспектора 1 батальйону 1 роти УПП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Шагієвої Юлії Сергіївни та Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

у с т а н о в и в :

09 серпня 2022 року поштовим відправлення на адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бодашко О.О., в якій позивач просить: скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Шагієвої Юлії Сергіївни у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ІАР №5656745 від 24 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 липня 2022 року постановою серії ІАР №5656745 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Згідно вказаної постанови, 24 липня 2022 року о 09 годині 30 хвилин на 56 км. дороги Р10 Черкаського району Черкаської області, водій керував транспортним засобом марки Ford, моделі Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язків технічний контроль, чим порушив п.31.3 «б» ПДР експлуатація транспортного засобу, який не пройшов обов`язків технічний контроль.

Позивач вважає, що обставини, викладені у вказаній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, розгляд адміністративної справи та винесення постанови проведені з порушенням вимог чинного законодавства та з істотним порушення прав позивача, внаслідок чого зазначена постанови підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Так, 24 липня 2022 року позивач рухався автомобільним шляхом Р10 та був зупинений працівниками патрульної поліції. Після зупинення транспортного засобу, яким керував позивач, працівник поліції повідомив, що позивачем порушено п.31.3 «б» ПДР експлуатація транспортного засобу, який не пройшов обов`язків технічний контроль та у свою чергу виніс оскаржувану постанову. При цьому, працівник поліції не ознайомив позивача з правами, доказами правопорушення, а також не вказав норму законодавства, яку порушив позивач. Стверджує, що працівником поліції не була дотримана процедура складання матеріалів про адміністративне правопорушення, доказом чого, на його думку, є час, оскільки між вчиненням правопорушення, зупинкою транспортного засобу та винесенням постанови пройшло лише 6 хвилин.

Крім того, при винесенні даної постанови, інспектором не було враховано пояснення позивача про те, що вказаний автомобіль належить позивачеві на праві власності та використовується ним в особистих цілях, без мети одержання прибутку. Також, зазначений автомобіль є транспортним засобом категорії «В», з повною масою 3500 кг, тобто відноситься до категорії легкових автомобілів. За таких обставин, позивач, як власник вказаного автомобіля, не може бути притягнутий до відповідальності за порушення п.31.3 «б» ПДР України. Водночас, у постанові про накладення адміністративного стягнення поліцейським не зазначено на підставі якого саме законодавства даний транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю.

Ухвалою судді від 29 серпня 2022 року, після усунення позивачем та його представником недоліків позовної заяви, позивачу поновлено пропущений строк на звернення до суду з вказаним позовом, відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляду справ та відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.

03 листопада 2022 року на електронну адресу суду надійшов відзив відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції у якому представник відповідача зазначила, що 24 липня 2022 року о 09 годині 30 хвилин інспектор патрульної поліції несла службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконувала службові обов`язки відповідно до повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію». У цей час за адресою автодорога Р10, 56 км, інспектором було зупинено автомобіль Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , для перевірки документів у осіб, що знаходяться в автомобілі. Підійшовши до автомобіля, інспектор представилася позивачу, оскільки він перебував за кермом вказаного автомобіля та, у відповідності до норм законодавства України, оголосила законні вимоги щодо пред`явлення відповідних документів. Інспектором з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було встановлено, що вказаний автомобіль є вантажним, а тому оголосила про вимогу пред`явити протокол проходження обов`язкового технічного контролю. Однак, позивач пояснив, що не має такого протоколу, оскільки не знав, що він потрібний в такому випадку. У подальшому, інспектор повідомила позивача, що це є порушенням п.31.3 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.121 КУпАП. Після перевірки документів інспектор, згідно вимог ст.279 КУпАП, з врахуванням ст.280 КУпАП, здійснила розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснила позивачу права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачено ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Під час розгляду справи позивач факт вчинення адміністративного правопорушення заперечував. Жодних заяв та клопотань перед та під час розгляду справи від позивача не надходило. Розглянувши справу, інспектор відповідно до ст.258 КУпАП, з дотриманням вимог ст.283 КУпАП, з врахуванням ч.2 ст.33, 251, 252 КУпАП, винесла постанову серії ЕАР №5656745 за ч.3 ст.121 КУпАП відносно позивача та наклала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Представник відповідача звертає увагу, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вказаний транспортний засіб є спеціалізованим вантажним фургоном та строк його експлуатації становить щонайменше 20 років з дати його першої реєстрації в Україні 19 вересня 2002 року. Крім того, згідно реєстраційної картки ТЗ Національної автоматизованої інформаційної системи, код типу вказаного транспортного засобу вантажний. За вказаних обставин, на думку представника відповідача, твердження представника позивача з приводу того, що автомобіль є легковим є необґрунтованими та недоведеними належними доказами.

Оскільки з наданих представниками позивача та відповідача доказів вбачається, що транспортний засобі відноситься до вантажних автомобілів вантажопідйомністю до 3,5 тони, а протокол технічного стану транспортного засобу був відсутній, тому висновок інспектора про керуванням позивачем транспортним засобом, що своєчасно не пройшов обов`язкового технічного контролю, є правомірним.

Вказує, що твердження представника позивача про те, що інспектор не ознайомила позивача з правами, доказами, не вказала норму законодавства, яку порушив позивача, а також не було враховано пояснення позивача, не відповідають дійсності та спростовуються підписом позивача у постанові щодо роз`яснення йому положень ст.268 КУпАП. Позивачу було повідомлено про підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та позивач безпосередньо сам знав, що він керує транспортним засобом, що не пройшов обов`язковий технічний контроль. З якими доказами не був повідомлений позивач невідомо. Справа розглядалась у присутності позивача. Усні пояснення позивача були заслухані інспектором, проте в сукупності всіх даних, твердження позивача не знайшли свого підтвердження. Письмових пояснень позивач не надавав, що і зумовило розгляд справи у короткі строки близько 6 хвилин. В оскаржуваній постанові вказано нормативно-правовий акт, за порушення якого притягнуто позивача до адміністративної відповідальності. Розгляд справи, що тривав 6 хвилин не є доказом порушення процедури розгляду справи інспектором, а твердження представника позивача є необґрунтованими.

Крім того, представник відповідача стверджує, що УПП в Черкаській області не є юридичною особою публічного права та не має власного бюджету і рахунку, а відтак не є суб`єктом з якого підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу та інші понесені позивачем витрати.

З урахуванням викладеного, представник відповідача вважає, що інспектор діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України, і постанова винесеною нею з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування , внаслідок чого просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бодашко О.О. у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи провести без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає.

Відповідач інспектор 1 батальйону 1 роти УПП в Черкаській області старший лейтенант поліції Шагієва Ю.С. та представник відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно ч.3 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З врахуванням положень ч.3 ст.205 та ч.4 ст.229 КАС України, суд вважає за можливе судовий розгляд адміністративної справи проводити без участі сторін та фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбаченіКонституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.2, 4 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимогстатті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, передбачені ч.3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора 1 батальйону 1 роти УПП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Шагієвої Юлії Сергіївни серії ЕАР №5656745 від 24 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 позивача у справі, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, за те, що він 24 липня 2022 року на 56 км автодороги Р10 Черкаського району Черкаської області, керував транспортним засобом «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3 «б» ПДР України експлуатація транспортних засобів, які не пройшли обов`язкового технічного контролю.

Відповідно до ч.3 ст.121 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає у разі керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно п.31.3 «б» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просить, зокрема, скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Шагієвої Юлії Сергіївни у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ІАР №5656745 від 24 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП.

Таким чином, серія оскаржуваної позивачем ОСОБА_1 постанови та постанови, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, мають розбіжності в одній букві.

Однак, відомості, які викладені у копії оскаржуваної постанови, яка є додатком до позовної заяви, та постанови, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, яка є додатком до відзиву на позовну заяву, є одними й тими самими.

Крім того, представник відповідача УПП в Черкаській області не заперечує, що позивачем ОСОБА_1 оскаржується саме постанова серії ЕАР №5656745 від 24 липня 2022 року, та саме оскарження даної постанови представник відповідача розумів складаючи та направляючи до суду відзив на позовну заяву.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 оскаржується саме постанова серії ЕАР №5656745 від 24 липня 2022 року.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно вимог ст.35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю, відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Частиною 8 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

При цьому, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначено постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 (далі по тексту - Порядок № 137).

У відповідності до пункту 1 Порядку №137, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

За правилами п.3 Порядку №137, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

За вимогою власника обов`язковий технічний контроль транспортного засобу, який зареєстрований в установленому порядку, але не підлягає обов`язковому технічному контролю, проводять за процедурою, визначеною цим Порядком.

Згідно з п. 22 Порядку №137, передача інформації до загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю, яка ведеться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС, здійснюється кожної зміни з використанням електронних засобів зв`язку.

Відповідно до вимог ч.9 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

З урахуванням вищевказаних норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що обов`язковий технічний контроль кожні два роки зобовязані проходити транспортні засоби, зокрема, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, із строком експлуатації більше двох років.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , 1998 року випуску, перша реєстрація 19 вересня 2002 року, маса без навантаження 2000 кг, повна маса 3500 кг, особливі відмітки спеціалізований вантажний фургон. Власником даного автомобіля є ОСОБА_1 .

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ, яка є додатком до відзиву представника відповідача УПП в Черкаській області, автомобіль «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , 1998 року випуску, має категорію ТЗ В та код типу 2-Вантажний.

Відповідно до п.2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, В автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Таким чином, автомобіль «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , яким 24 липня 2022 року керував позивач ОСОБА_1 та на якому останній у цей день був зупинений інспектором поліції, є вантажним автомобілем з масою до 3500 кг (3.5 т) та перебуває в експлуатації більше двох років, внаслідок чого підлягає технічному контролю.

За вказаних обставин, доводи позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Бодашка О.О. про те, що вказаний транспортний засіб відноситься до категорії легкових автомобілів, є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, у зв`язку з чим не приймають судом до уваги.

Відповідно до положень ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та не заперечується стороною позивача, автомобіль «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , який є вантажним автомобілем з масою до 3500 кг (3.5 т) та перебуває в експлуатації більше двох років, яким позивач ОСОБА_1 керував 24 липня 2022 року, обов`язковий технічний контроль не проходив.

За вказаних обставин, суддя приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 порушив вимоги п.31.3 «б» ПДР України, відповідно до яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), за що передбачена відповідальність відповідно до положень ч.3 ст.121 КУпАП, а саме - керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, у ній зазначеній норму ПДР України, яку позивач ОСОБА_1 своїми діями порушив, при цьому останній власним підписом підтвердив, що йому роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, та строк оскарження за ст.289 КУпАП.

Позивачем Гартингером та його представником не надано належних та допустимих доказів з приводу порушень інспектором патрульної поліції прав позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого складено оскаржувану постанову.

Відсутність факту правопорушення та порушення процедури інспектором патрульної поліції розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач ОСОБА_1 та його представник доводять виключно поясненнями позивача, які жодним доказом не підтверджені.

З врахуванням викладеного, доводи позивача ОСОБА_1 про порушення інспектором патрульної поліції його прав та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження яких висловлено лише суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя, є безпідставними, в зв`язку з чим судом до уваги не приймаються.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи позивача та його представника про те, що інспектор патрульної поліції не ознайомив позивача з доказами правопорушення, оскільки сам по собі не проходження автомобілем позивача ОСОБА_1 обов`язкового технічного контролю, а відтак і відсутність у нього протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, що встановлено інспектором патрульної поліції на місці зупинки транспортного засобу, і є доказом вчинення позивачем правопорушення, про що останньому було достовірно відомо станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, внаслідок чого винесення інспектором патрульної поліції оскаржуваної постанови через 6 хвилин після вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, не є доказом порушення інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та жодним чином не спростовує вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

Згідно ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, викладені в ній обставини порушення позивачем ПДР України повністю підтверджуються матеріалами справи, внаслідок чого є законною, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення, підстави для покладення на відповідачів судових витрат, які понесені позивачем з метою розгляду даної справи, відсутні.

Керуючись ст.9, 68 Конституції України, ст.19, 121, 222, 245, 251, 280, 283 КУпАП, ст.77, 90, 205, 229, 241-246, 255, 286, 288 КАС України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бодашко Олександр Олександрович, до інспектора 1 батальйону 1 роти УПП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Шагієвої Юлії Сергіївни та Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ;

відповідач - інспектор 1 батальйону 1 роти УПП в Черкаській області старший лейтенант поліції Шагієва Юлія Сергіївна, адреса: 18023, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21;

відповідач Управління патрульної поліції в Черкаській області, адреса: 18023, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21.

Суддя І.Я. Биченко