Справа № 120/6011/22
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 листопада 2022 р. Справа № 120/6011/22
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого відповідачем рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком.

Ухвалою від 08.08.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема вказав про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду її проживання з чоловіком військовослужбовцем, адже надана нею довідка не відповідає формі та змісту, передбаченому в додатку №4 до Порядку №637.

Ухвалою від 03.10.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та встановлено йому 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк співвідповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній також заперечив проти задоволення даного позову, посилаючись на обставини, які є ідентичні тим, що викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом із тим, листом від 27.06.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило позивача про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №76 від 03.06.2022 їй відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Даним листом також повідомлено, що за наданими документами позивачу не зараховано до страхового стажу період, вказаний у довідці №1606 від 31.10.2003, оскільки відповідна довідка не відповідає встановленому зразку.

Проте, не погоджуючись із такими діями відповідача, а також із прийнятим рішенням №76 від 03.06.2022, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується також, зокрема, період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 13 Порядку № 637, період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток № 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів на підставі документів, які підтверджують зазначений період.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за період проживання:

- у гарнізонах, розташованих за кордонами колишнього СРСР та України, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця та документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця;

- у гарнізонах, розташованих у межах колишнього СРСР, України та країн - членів Співдружності незалежних держав, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця, довідки місцевих органів влади про період фактичного проживання (реєстрації, прописки) дружини військовослужбовця у відповідній місцевості та довідки установи державної служби зайнятості про неможливість працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю у відповідній місцевості.

Період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) після 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, зараховується до страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В даному ж випадку, як вбачається із матеріалів справи, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03.06.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, з підстав відсутності страхового стажу 29 років (наявний у позивача стаж становить 26 років 10 місяців).

При цьому, до страхового стажу не зараховано період проживання дружини військовослужбовця, вказаний у довідці №1606 від 31.10.2003, оскільки відповідна довідка не відповідає встановленому зразку.

Надаючи оцінку даним твердженням відповідача, суд виходив із наступного.

Так, в додатку № 4 до Порядку № 637 передбачено, що в довідці повинна міститись інформація про те, що разом із військовослужбовцем проживала дружина, яка мала відповідну спеціальність і не працювала у період з ___ по ___, у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за даною спеціальністю.

Як слідує зі змісту долученої позивачем довідки начальника Вапнярського гарнізону за №1506 від 30.10.2003, остання містить інформацію про те, що ОСОБА_1 переїхала до нового місця проходження військової служби свого чоловіка до гарнізону Вапнярка -2, який за своїм статусом відноситься до переліку закритих, відокремлених військових містечок.

Відповідна довідка також містить інформацію про те, що ОСОБА_1 проживала в смт. Вапнярка-2, і не мала змоги працевлаштування за фахом з 14.04.1992 по 11.11.1999.

Таким чином, надана позивачем довідка №1506 від 30.10.2003 підтверджує як факт її проживання із чоловіком військовослужбовцем в період з 14.04.1992 по 11.11.1999, так і не можливість її працевлаштування за фахом у цей період.

Тобто, довідка №1506 від 30.10.2003 містить усю ту інформацію, яка передбачена в додатку № 4 до Порядку № 637.

Крім того, при розгляді даної справи, на думку суду, також підлягає застосуванню принцип «превалювання сутності над формою», оскільки в даному випадку має значення інформація, яку містить спірна довідка, а не її зовнішнє оформлення.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що період проживання позивача із чоловіком військовослужбовцем з 14.04.1992 по 11.11.1999 в гарнізоні Вапнярка-2, який відображений у спірній довідці №1506 від 30.10.2003, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у врахуванні відповідної довідки №1506 від 30.10.2003.

Окрім того, зарахування періоду проживання із чоловіком військовослужбовцем з 14.04.1992 по 11.11.1999 до страхового стажу позивача, свідчитиме про наявність у неї більше ніж 29 років страхового стажу, який є достатнім для призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №76 від 30.06.2022 та, як наслідок, наявність підстав для їх задоволення.

В той же час, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії, адже останнє фактично лише повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області рішення №76 від 30.06.2022.

Положеннями ч. 3 ст. 245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В даному ж випадку, враховуючи те, що внаслідок зарахування до страхового стажу позивача періоду її проживання із чоловіком військовослужбовцем з 14.04.1992 по 11.11.1999 в гарнізоні Вапнярка-2, її страховий стаж становитиме більше ніж 29 років, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", адже саме до цього територіального органу Пенсійного фонду України вона звернулась із заявою про призначення пенсії від 30.05.2022.

При цьому, слід врахувати, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В даному ж випадку, позивач досягла пенсійного віку 28.05.2022, а за призначенням відповідного виду пенсії звернулась 30.05.2022.

З огляду на викладене, пенсію за віком позивачу належить призначити з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку - 29.05.2022.

Поряд із цим, в прохальній частині позову позивач просить суд зобов`язати відповідача прийняти до розгляду та врахувати під час призначення їй пенсії довідку №438 від 05.08.2020.

Обґрунтовуючи відповідну вимогу, позивач зазначила, що у відповідності до даної довідки її чоловік в період з 01.01.1985 по 13.04.1992 проходив службу у віддаленій місцевості (Іркутська область), а тому відповідно до Порядку №393 від 17.07.1992 має право на пільгове обчислення вислуги років для призначення пенсії з розрахунку один місяць служби за півтори місяці.

Разом із тим, суд критично оцінює наведені вище твердження позивача, адже положення Порядку №393 від 17.07.1992 можуть бути враховані під час обрахунку вислуги років для призначення відповідного виду пенсії саме її чоловіку, який проходив службу у віддаленій місцевості.

Більше того, така кратність обрахунку вислуги років поширюється виключно на період проходження служби у віддаленій місцевості (тобто з 01.01.1985 по 13.04.1992).

З огляду на викладене, підстави для врахування довідки №438 від 05.08.2020 під час призначення позивачу пенсії за віком, на переконання суду, відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином поверненню позивачу підлягає сума у розмірі 661,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №76 від 30.06.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 з 29.05.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до її страхового стажу період її проживання із чоловіком військовослужбовцем з 14.04.1992 по 11.11.1999, який відображений у довідці №1506 від 30.10.2003.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 330 (триста тридцять) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 330 (триста тридцять) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, );
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, ).
Повний текст рішення складено 10.11.2022.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна