Справа № 380/8037/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 рокуСправа № 380/8037/21 пров. № А/857/12171/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області до Відділу освіти Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Відділ освіти Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, про стягнення капіталізованих платежів, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Відділу освіти Жовківської районної державної адміністрації Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року (суддя Кедик М.В., м.Львів, повний текст складено 17 серпня 2021 року), -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (далі Управління, Фонд відповідно) звернулося до суду із позовом до Відділу освіти Жовківської районної державної адміністрації Львівської області (далі Відділ освіти, РДА відповідно) в якому просило стягнути з відповідача на користь Управління заборгованість зі сплати капіталізованих платежів у сумі 324768,26 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що Відділ освіти є органом публічної влади і його ліквідація пов`язана з передачею відповідних функцій іншій особі публічного права Відділу освіти Жовківської міської ради Львівського району Львівської області (далі Відділ освіти-1, Міська рада відповідно). Ліквідація Відділу освіти без правонаступництва не вирішує та не впливає на питання стягнення капіталізованих платежів, оскільки заклади освіти, які були у його підпорядкуванні, передані у підпорядкування Відділу освіти-1, який здійснює їх фінансування.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Третя особа, у письмових поясненнях підтримує вимоги викладені в апеляційній скарзі відповідача, просить рішення суду скасувати та задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час настання нещасного випадку на виробництві застрахованою особою ОСОБА_1 , його страхувальником був Відділ освіти, оскільки проводив нарахування заробітної плати та відрахування страхових внесків.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що згідно з постановою «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1105-XIV) від 24.04.2020 №1306/5/5/18 Жовківським відділенням Управлінням зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що стався 13.11.1996 внаслідок чого потерпілій ОСОБА_1 , за висновком Медико соціальної експертної комісії (далі МСЕК) від 12.02.2003 серія 2-18 АД № 004379 встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та 3 група інвалідності, безстроково. У зв`язку з чим призначено та виплачуються страхові виплати в розмірі 1935,91 грн безстроково з 01.03.2020.

14.09.2020 рішенням Жовківської районної ради (далі РА) «Про передачу майна із спільної комунальної власності територіальних громад Жовківського району Львівської області у комунальну власність (на баланс) Міської ради» від 14.09.22020 №18 вирішено передати у комунальну власність Міської ради нежитлові будівлі без зміни цільового призначення, матеріальні цінності згідно з Додатком 1, а також рухоме майно яке закріплене за цими об`єктами, основні засоби та інші необоротні матеріальні активи, зокрема і Жовківську ЗОШ І-ІІІ ст.1 №1 РДА, балансоутримувачем якої є Відділ освіти.

Розпорядженням голови РДА від 30.10.2020 №109-к «Про припинення юридичної особи Відділу освіти Жовківської районної державної адміністрації Львівської області» (далі Розпорядження №109) вирішено припинити юридичну особу - Відділ освіти шляхом ліквідації.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Реєстр) Відділ освіти перебуває в стані припинення з 03.11.2020, 005002125.

З 01.01.2021 повноваження засновника та функції головного розпорядника коштів загальноосвітніх навчальних закладів передано від РДА - Міській раді.

Згідно з розрахунком капіталізованих платежів по особовій справі ОСОБА_1 сума капіталізованих платежів становить 324 768,26 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою з грошовими вимогами до боржника по капіталізованих платежах на суму 324768,26 грн.

Листом голови ліквідаційної комісії Відділу освіти від 09.02.2021 № 7 повідомлено, що роботодавцем ОСОБА_1 є Жовківський ЗЗСО №1, який відповідно через централізовану бухгалтерію Відділу освіти-1 здійснює нарахування заробітної плати та відрахування єдиного соціального внеску, і така виплата проведена у січні 2021 року.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 3, 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI) застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Законом №1105-XIV визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Згідно з статтею 3 Закону №1105-XIV основними принципами державного соціального страхування є, зокрема:

- обов`язковість страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом;

- державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав;

- обов`язковість фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом;

- відповідальність роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Пунктом 1 частини другої статті 15 Закону № 1105-XIV визначено, що роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Приписами статті 4 Закону №1105-XIV визначено, що Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом і також є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Разом з тим, пунктом 5 частини першої статті 11 Закону №1105-XIV передбачено, що джерелами формування коштів Фонду є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, які в силу пункту 1 частини другої вказаної статті використовуються на виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що підприємства у разі їх ліквідації не звільняються від фінансування Фонду шляхом внесення капіталізованих платежів.

Постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 04.12.2019 № 986 затверджено «Порядок капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників» (далі - Порядок № 986).

Відповідно до вказаного Порядку здійснюється капіталізація платежів до Фонду у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам.

Пункт 2 Порядку № 986 містить визначення терміну «капіталізація платежів», який означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством (пункт 3 Порядку № 986).

Відповідно до пункту 4 Порядку №986 капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону №1105-XIV розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу таким чином: 1) щомісячні страхові виплати втраченого заробітку - з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності; 2) витрати на догляд за потерпілим відповідно до медичного висновку - згідно з нормами, встановленими нормативно-правовими актами; 3) витрати на забезпечення потерпілого автомобілем безоплатно чи на пільгових умовах, організацію та оплату навчання водінню автомобіля, а також на виплату компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування - згідно з нормами, встановленими нормативно-правовими актами; 4) витрати на санаторно-курортне лікування - із розрахунку середньої вартості санаторно-курортної путівки: для осіб з інвалідністю I групи - щороку, для інших осіб з інвалідністю - не рідше одного разу на три роки.

За змістом пунктів 7, 8 Порядку № 986 капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності.

У кредиторських вимогах Фонду до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації.

Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду, у якому страхувальник перебуває на обліку.

Отже, наведеними нормами законодавства передбачено обов`язок страхувальника проводити капіталізацію для продовження страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві, протягом їхнього життя.

Капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів, коли страхувальник припинить свою діяльність та не буде сплачувати страхові внески, при цьому, визначено обов`язок страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (і у разі визнання останнього банкрутом, і за власним рішенням).

Особливості здійснення управління та фінансово-господарської діяльності навчальних закладів визначаються, зокрема, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон №280/97-ВР) та «Про освіту» (далі Закон №2145-VIII).

Пунктом 1 частини першої статті 32 Закону №280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, повноваження у сфері управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Згідно пунктів 6, 7 частини першої статті 1 Закону №2145-VIII заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність; 7) засновник закладу освіти - орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника;

Відповідно до статті 24 Закону №2145-VIII система управління закладами освіти визначається законом та установчими документами.

Установчі документи закладу освіти повинні передбачати розмежування компетенції засновника (засновників), інших органів управління закладу освіти та його структурних підрозділів відповідно до законодавства.

Управління закладом освіти в межах повноважень, визначених законами та установчими документами цього закладу, здійснюють:

засновник (засновники);

керівник закладу освіти;

колегіальний орган управління закладу освіти;

колегіальний орган громадського самоврядування;

інші органи, передбачені спеціальними законами та/або установчими документами закладу освіти.

Частиною третьою статті 22 Закону №2145-VIII передбачено, що заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний.

Згідно з положеннями частини другої статті 14 Закону №2145-VIII місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування створюються відповідні органи управління освітою, діяльність яких спрямовується, зокрема, на управління навчальними закладами, що є комунальною власністю.

Місцеві органи управління освітою у здійсненні своїх повноважень підпорядковані місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та відповідним державним органам управління освітою.

Статтями 78-80 Закону №2145-VIII встановлено, що фінансування закладів, установ і організацій системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством.

Джерелами фінансування суб`єктів освітньої діяльності відповідно до законодавства можуть бути:

державний бюджет;

місцеві бюджети;

плата за надання освітніх та інших послуг відповідно до укладених договорів;

плата за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані на замовлення підприємств, установ, організацій, інших юридичних та фізичних осіб;

доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання;

гранти вітчизняних і міжнародних організацій;

дивіденди від цінних паперів, відсотки від депозитів і розміщення коштів спеціального фонду на поточних рахунках банків державного сектору;

добровільні внески у вигляді коштів, матеріальних цінностей, нематеріальних активів, одержаних від підприємств, установ, організацій, фізичних осіб;

інші джерела, не заборонені законодавством. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що у своїй діяльності комунальні некомерційні підприємства та установи не наділенні повною самостійною відповідальністю у відносинах з третіми особами, а така відповідальність субсидіарно покладається на органи місцевого самоврядування, у віданні яких перебувають відповідні підприємства або установи.

До майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать:

нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо;

майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав;

інші активи, передбачені законодавством.

Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Відтак, передання на баланс Міської ради спільної власності територіальної громади, що перебували до цього на балансі відповідача, є підставою вважати твердження Фонду про ліквідацію страхувальника такими, що не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону, оскільки джерелами покриття страхових виплат є в основному кошти місцевого бюджету.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновками апелянта та третьої особи, що передача об`єкта, що належав до відання Відділу освіти, не є підставою для капіталізації страхових платежів для подальшої їх виплати потерпілим, оскільки його функції зі сплати страхових внесків перейшли до чинного утримувача Відділу освіти-1.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 804/1315/17, 29 січня 2020 року у справі № 804/2069/17, 18 травня 2022 року у справі №0840/2713/18.

Варто зазначити, що в світлі встановленого апеляційним судом, суд першої інстанції неправильно вирішив спір та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Жовківської районної державної адміністрації Львівської області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 10 листопада 2022 року