Справа № 120/3888/22
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

10 листопада 2022 р. Справа №120/3888/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом:

товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМ»

до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю КЕРАМ з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, 02.05.2022 підприємством отримано рішення Головного державного управління у Вінницькій області як ВСП Державної податкової служби України від 29.04.2022 за №9266/6/02-32-18-06-10 про виключення ТОВ КЕРАМ з реєстру платників єдиного податку четвертої групи.

Однак, позивач з вказаним рішенням не погоджується та вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням чинного законодавства України, що стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 19.05.2022 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у судове. установлено строки подання заяв по суті позову.

У встановлені строки відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній з позовними вимогами не погоджується та вважає, що у їх задоволенні слід відмовити. Зокрема зазначає, що відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року пакет документів. Оскільки, Позивачем не подано включно до 20 лютого поточного року (в 2022 році не пізніше 22 лютого) загальну податкову декларацію, звітну податкову декларацію та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва, то відсутні підстави для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи. Тому, відповідно до пп.5 п.299.10 ст.299 Кодексу, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято спірне рішення від 29.04.2022 за №9266/6/02-32-18-06-10 щодо виключення Товариства з обмеженою відповідальністю КЕРАМ з реєстру платників єдиного податку четвертої групи.

Відповідач зазначає, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до ПКУ за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій (пункт 300.1 статті 300 ПКУ), тому у задоволенні позову просить відмовити.

07.06.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній не погоджується із твердженнями відповідача зазначеними у відзиві на позовну заяву з підстав, які більшою мірою зазначені у позовній заяві.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю КЕРАМ зареєстроване як юридична особа у встановленому законом порядку, про що в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи міститься запис №11501-3, дата запису 12.06.2012.

Основними видами статутної діяльності Позивача є вирощування зернових культур (крім рису, бобових культур і насіння олійних культур), що дає йому право перебувати на спрощеній системі оподаткування IV групи від початку своєї діяльності і дотепер, що підтверджується звітом товариства, де питома складова складає 97%.

Позивачем з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік підтвердження перебування на спрощеній системі оподаткування - єдиному податку четвертої групи до Головного управління ДПС у Вінницькій області в електронному вигляді подана наступна звітність:

- звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік (Кунківська ОТГ) від 11.03.2022 року № ;

- відомості про наявність земельних ділянок (Додаток до звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) за 2022 рік від 11.03.2022 року № ;

- звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік від 16.03.2022 року № ;

- звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік (Гайсинська ОТГ) від 11.03.2022 року № ;

- відомості про наявність земельних ділянок (Додаток до звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) за 2022 рік від 11.03.2022 року № ;

- загальна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік щодо всієї площі земельних ділянок від 11.03.2022 року за реєстраційним № ;

- відомості про наявність земельних ділянок (Додаток до загальної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) за 2022 рік від 11.03.2022 року №;

- загальна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік щодо всієї площі земельних ділянок від 11.03.2022 року за реєстраційним № ;

- відомості про наявність земельних ділянок (Додаток до загальної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) за 2022 рік від 11.03.2022 року №.

02.05.2022 позивачем отримано рішення Головного державного управління у Вінницькій області як ВСП Державної податкової служби України від 29.04.2022 №9266/6/02-32-1 8-06-10 про виключення ТОВ КЕРАМ з реєстру платників єдиного податку четвертої групи, Оскільки, ТОВ Керам не подано включно до 20 лютого поточного року (в 2022 році не пізніше 21 лютого) загальну податкову декларацію, звітну податкову декларацію та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені гл. І "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" р. XIV "Спеціальні податкові режими" ПК України.

Пунктом 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.

Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Відтак, до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу (пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПК України).

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється ПК України, п. 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за №320/15011 (далі - Інструкція).

Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно до пункту 7.3, 7.4 Інструкції після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв`язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно з пунктами 7.5, 7.6 Інструкції підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

За змістом внесених з 01 січня 2015 року у ПК України змін, окрему четверту групу єдиного податку створено замість фіксованого сільськогосподарського податку, і основною умовою для набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %, а не необхідність встигнути до 20 лютого подати пакет документів.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст. 299 ПК України, відповідно до п. 299.1 якої, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Пунктом 299.10 ст. 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у разі якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Системний аналіз норм доводить, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку та є безстроковою. ПК України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи, але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 814/1394/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, такої ж позиції дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 19.10.2020 у справі № 240/6426/20.

Пунктом 299.6 статті 299 ПК України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4. пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Як уже зазначалось позивачем подано до контролюючого органу: звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік (Кунківська ОТГ) від 11.03.2022 за №; відомості про наявність земельних ділянок (Додаток до звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) за 2022 рік від 11.03.2022 за №; звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік від 16.03.2022 за №; звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік (Гайсинська ОТГ) від 11.03.2022 за №; відомості про наявність земельних ділянок (Додаток до звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) за 2022 рік від 11.03.2022 за №; загальна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік щодо всієї площі земельних ділянок від 11.03.2022 за реєстраційним №; відомості про наявність земельних ділянок (Додаток до загальної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) за 2022 рік від 11.03.2022 за №; загальна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік щодо всієї площі земельних ділянок від 11.03.2022 за реєстраційним № ; відомості про наявність земельних ділянок (Додаток до загальної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) за 2022 рік від 11.03.2022 №, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Водночас, повноваження податкового органу не визнавати податкову звітність податковою декларацією передбачені пунктом 48.7 статті 48 ПК України, а саме: податкова звітність не визнається податковою декларацією у разі порушення будь-якої норми статті 48 Податкового кодексу України. Зокрема, це відсутність обов`язкових реквізитів: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; місцезнаходження (місце проживання) платника податків тощо.

У даному випадку контролюючим органом не було встановлено невідповідності поданих податкових декларацій вимогам статті 48 ПК України. Крім того, відповідач не наділений повноваженнями не визнавати звітність, у зв`язку з пропущенням платником податку строку на подачу декларації, встановленого пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України (пропущення встановлених цією нормою строків).

Крім того, слід зауважити, що способом реалізації владних управлінських функцій за наявності встановлення обставин, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття податковим органом рішення саме про анулювання реєстрації платника єдиного податку, а таке анулювання, у свою чергу, вже реалізується шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Разом із цим, відповідачем не приймалося рішення про анулювання реєстрації позивача, а спірним рішення відповідач зазначив, що позивача вже виключено з реєстру платників єдиного податку четвертої групи без анулювання реєстрації, що не відповідає суті повноважень податкового органу.

Схожа правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 816/543/17 та в постанові від 29.03.2018 року у справі № 804/2321/17.

Суд зазначає, що згідно з пп. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Судом встановлено факт подання позивачем податкової звітності платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік.

Отже, в разі, коли суб`єкт господарювання вже зареєстрований як платник єдиного податку, то законодавство визначає лише один механізм позбавлення суб`єкта господарювання такого статусу - це прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення суб`єкта господарювання з реєстру платників єдиного податку відповідно до приписів п. 299.10 ст. 299 ПК України, зокрема, у разі неподання податкової звітності.

Окрім цього, з матеріалів справи встановлено, що між позивачем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено договір від 01.01.2022 про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку.

Однак, ФОП ОСОБА_1 не змогла виконати обов`язки щодо виконання умов цього договору за непередбачуваних та об`єктивних причин.

Так, за період з 13.02.2022 по 25.02,2022 виконавець цих робіт здійснювала постійний догляд за своїм хворим батьком на ковід 19 та іншими його наслідками, в зв`язку з необхідністю стороннього догляду за хворим що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 .

Незважаючи на всі намагання хворий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 здійснювались заходи в зв`язку з його смертю.

Отже, враховуючи вищезазначене, та об`ємність документів щодо підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи представником позивача ФОП ОСОБА_1 подано звітність 11.03.2022 року.

Також, суд зазначає, що контролюючий орган не застосував та не використав законних підстав та способу позбавлення позивача такого права перебувати на спрощеній системі оподаткування, оскільки підставою такого рішення, враховуючи вимоги Податкового кодексу України, є результати перевірки, яку не проведено відповідачем.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач приймаючи рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку 4 групи діяло з підстав та у порядку, не передбачених Податковим кодексом України, а протиправно та всупереч вимогам діючого законодавства, а відтак вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Тим більше, відповідачем прийнято таке рішення після сплати позивачем платежу у розмірі 10 відсотків згідно підпункту 295.9.2. пункту 295.2 статті 295 Податкового кодексу України, щодо сплати податку щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу.

Тобто, платником податків підтверджено статус платника єдиного податку 4 групи на підставі поданих документів 11.03.2022, які прийняті контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №2 від 11.03.2022.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача внести до реєстру платників єдиного податку відомості щодо позивача як платника єдиного податку четвертої групи датою виключення, що підтверджуватиметься відповідним витягом (довідкою), суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Окрім того, приписами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Судом враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала би необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 у справі №804/14800/14.

За таких обставин, належним та достатнім способом захисту для відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача поновити Товариство з обмеженою відповідальністю КЕРАМ у Реєстрі платників єдиного податку четвертої групи Державної податкової служби України, як платника єдиного податку четвертої групи, з дати виключення з реєстру, з наданням відповідного документального підтвердження.

Що стосується процесуального питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд при його вирішенні керується наступними мотивами.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1-3 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд робить висновок, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Водночас суд, при визначені суми витрат на правничу допомогу зважає наявність подібних спорів між сторонами, які є предметом розгляду в суді та подані одним і тим самим адвокатом до того ж самого відповідача, що безпосередньо впливає на час, який необхідно витрати на оформлення позовної заяви та заяв по суті позову.

З огляду на викладене суд вважає, що понесені позивачем витрати в сумі 5000 грн є неспівмірним зі складністю справи, а показники часу на оформлення позову та заяв по суті справи, які зазначені адвокатом, є завищеними.

Відтак, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити до 3000 грн, що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України від 29.04.2022 за №9266/6/02-32-18-06-10 про виключення товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМ» з реєстру платників єдиного податку четвертої групи.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України поновити товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРАМ» у Реєстрі платників єдиного податку четвертої групи Державної податкової служби України, з дати виключення з реєстру, з наданням відповідного документального підтвердження.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМ» сплачений при зверненні до суду із цим позовом судовий збір у розмірі 2481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн (три тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРАМ» (; інд. 23700, Вінницька область, м. Гайсин, вул. 30 років Перемоги, буд. 3,

Відповідач - Головне управління ДПС у Вінницькій області, як відокремлений структурний підрозділ Державної податкової служби України (21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке, шосе, 7, код ЄДРПОУ: ВП44069150).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: