Справа № 640/17119/22
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 листопада 2022 року м. Київ № 640/17119/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шувалова Т.О., розглянувши позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Яровий Артем Андрійович діючи в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України, в якому, з урахуванням змін предмету спору, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №8 від 18.10.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №8 від 18.10.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №8 від 18.10.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №8 від 18.10.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №8 від 18.10.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення №8 від 18.10.2021 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №8 від 18.10.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення №8 від 05.01.2022 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вказаної ухвали від представника позивачки - адвоката Ярового А.А. надійшла заява, в якій останній просить поновити строк звернення до суду, обґрунтувавши її наступним. Між позивачкою та адвокатським бюро «Міжнародний юридичний офіс «Ковальов та Партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги від 15.01.2021 року № 15/10. В порядку та на умовах договору, адвокатське бюро подало в інтересах позивачки адміністративний позов до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправним та скасування рішення від 08.01.2022 року № 8 (провадження №640/4582/22).

Проте, 27.01.2022 року сторони досягли угоди про розірвання договору від 15.01.2021 року № 15/10.

21.02.2022 року позивачка уклала договір з адвокатським об`єднанням «ВіннерЛекс» та з метою підготовки адміністративного позову передала оригінали первинно-господарських документів.

Представник позивачки обґрунтовує поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із цим позовом введенням воєнного стану на території України з 24 лютого 2022 року та неможливістю здійснювати в повній мірі свої повноваження. Також зауважує, що з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року працівники адвокатського об`єднання «ВіннерЛекс» перебували у відпустках без збереження заробітної плати та адвокат, у якого перебували документи позивача, у період военних дій виїхав за межі міста Києва.

Разом з цим, представник зауважує, що позивачка не могла самостійно звернутися до суду з позовом, оскільки була вимушена покинути місто Київ та переїхати разом із сім`єю в Тернопільську область, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.03.2022 року № 6117-.

На підставі викладеного, просить суд визнати причини пропуску процесуального строку поважними та поновити процесуальний строк на подання адміністративного позову.

Вирішуючи питання дотримання позивачкою строку звернення до адміністративного суду та виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає наступне.

За правилами частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Частинами першою-другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 Податкового кодексу визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Дослідження змісту аналізованих приписів статей Податкового кодексу та статті 122 КАС вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Стаття 123 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, зокрема, частиною другою цієї статті визначено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 Податкового кодексу України. Зі змісту якої вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України слідує, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 Податкового кодексу України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачка скористалась процедурою адміністративного оскарження щодо прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень від 18.10.2021 року №, №8, №8, №8; №8, №8 та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.10.2021 року №8, за результатом якої Державною податковою службою України було прийнято рішення № 1453/Я/99-00-06-01-04-09 від 03 лютого 2022 року про залишення скарги без задоволення.

Таким чином, перебіг місячного строку звернення до суду з відповідним позовом щодо оскарження спірних податкових повідомлень-рішень від 18.10.2021 року за № №, №8, №8, №8; №8, №8 та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.10.2021 року №8 розпочався з 03.02.2022 року та сплинув 03.03.2022 року.

Щодо строків звернення до суду із вимогою про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності від 05.01.2022 року №8 судом встановлено, що позивачка не скористалась правом досудового врегулювання спору, таким чином, перебіг шестимісячного строку звернення до суду з позовом розпочався 05.01.2022 року та сплинув 05.07.2022 року.

Разом з цим, позивачка звернулась до суду з позовом - 06.10.2022 року, тобто з пропуском як місячного строку так і шестимісячного строку звернення до суду.

Доводи адвокатського об`єднання «ВіннерЛекс» про те, що позивачка спочатку зверталася за правовою допомогою до Адвокатського об`єднання «Міжнародний юридичний офіс «КОВАЛЬОВ ТА ПАРТНЕРИ» та саме адвокатським об`єднанням було скеровано до суду позов в інтересах позивачки (справа №640/4582/22), не приймається судом до уваги, оскільки спростовується відомостями з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду». Як свідчить копія позовної заяви у справі № 640/4582/22, 07 лютого 2022 року ФОП ОСОБА_1 особисто звернулась до суду з позовною заявою про оскарження рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.01.2022 № 8, тобто позивачка звернулась до суду не через адвокатське об`єднання, а особисто та з позовною заявою щодо іншого предмету спору.

При цьому, суд зауважує, що не є поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом тривалий вибір позивачкою майбутніх представників та несвоєчасне надання представниками правової допомоги. З огляду на матеріали адміністративного позову, позивачка ще в жовтні 2021 року була обізнана про спірні рішення, проте заздалегідь не вирішила питання щодо правової допомоги та своєчасного звернення до суду у встановлений законом строк.

Наведені позивачкою обставини, які унеможливлювали звернення до суду, носять загальний та неконкретний характер. Конкретні ж чинники, які б об`єктивно та тривало перешкоджали зверненню до суду представником позивача не наводяться та судом не вбачаються.

Щодо посилання представника позивачки на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, суд зазначає, що питання поновлення строку звернення до суду із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду у всіх абсолютно випадках.

Позивачка, вважаючи причини пропуску строку поважними, в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, не надала доказів що підтверджують наявність перешкод у позивача за умов воєнного стану звернутися до суду у строк визначений діючим законодавством.

Крім того, позивачка не зазначила обставини на підставі яких вона не могла звернутися своєчасно до суду з позовом особисто або через іншого представника починаючи з 03 лютого 2022 року, не вказала які нею були вжиті належні заходи щодо реалізації обов`язку подання позовної заяви у визначені строки.

Наведені у клопотанні представником позивачки причини неможливості здійснення Адвокатським об`єднанням "ВіннерЛекс", процесуальних дій, на думку суду, стосуються організації трудового процесу Адвокатського об`єднання "ВіннерЛекс", а не позивачки, тобто є суб`єктивними і не можуть бути підставою для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з цим позовом залежала виключно від волевиявлення позивача, тобто мала суб`єктивний характер.

Інших належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивачка та її представник суду не надали.

З урахуванням викладеного, зазначені представником позивачки підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При цьому, суд звертає увагу, що при визначенні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою застосовуються правила частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та не можуть застосовуватись правила статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовано питання поновлення, продовження або відмови в такому поновленні чи продовженні процесуального строку саме щодо вчинення окремої процесуальної дії.

Таким чином, виходячи з аналізу викладених вище обставини та наданих доказів у їх сукупності, зважаючи на тривалість строку, який пропущено, поведінку позивача, яка передувала зверненню до суду з даним позовом та враховуючи те, що підстави, з яких пропущено строк звернення до суду визнані судом неповажними, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, статтями 122, 123, 133 керуючись пунктом 9 частини 4 статті 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В АЛ И В:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України (04116, вул. Шолуденка 33/19, місто Київ, ) про визнання протиправними та скасування рішень - повернути позивачці.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 08 листопада 2022 року.

Суддя Т.О. Шувалова