Справа № 189/734/21 (2-а/189/26/21)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 189/734/21 (2-а/189/26/21)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року в адміністративній справі №189/734/21 (2-а/189/26/21) (головуючий суддя I інстанції - Єдаменко І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 31.05.2021 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

- скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №667607 від 22.05.2021 року, винесену інспектором взводу №2 роти №3 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Салівон Ю.А. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.;

- закрити справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП018 №667607 від 22.05.2021 року, винесену інспектором взводу №2 роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Салівон Юлією Анатоліївною відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 від 22.05.2021 року закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд при прийнятті рішення безпідставно не прийняв до уваги наведені відповідачем доводи. Оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не проаналізував належним чином та не повно дослідив наявність скоєного позивачем порушення, яке мало місце. В даному випадку достатнім доказом правомірності свого рішення (постанови) відповідача є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення свідків - працівників поліції, які були в одному екіпажі з поліцейським, який виніс постанову. Вказані обставини судом залишені поза увагою, а відтак рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Судом апеляційної інстанції справа розглянута в порядку статті 311 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 22.05.2021 року о 23:55 год., в м.Дніпро, Новомосковський район, на 154 км автомобільній дорозі М-04 ТЗ, інспектором взводу №2 роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Салівон Ю.А. винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 667607.

Відповідно до вказаної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП. Згідно тексту постанови, водій керуючи ТЗ MAN TGX 28.480 номерний знак НОМЕР_1 , перевозив вантаж - фактична повна маса автопоїзда згідно реєстраційних документів - 47900 кг, а згідно дозволу на маршрут руху від Національної поліції дозвільна маса автопоїзда 46000 кг, чим порушив пп.22.5 ПДР України. Цією ж постановою на позивача накладено штраф у розмірі 510,00 гривень (а.с.4).

Не погодившись з постановою відповідача, позивач оскаржив таку постанову до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, зазначив, що на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відео зйомки, пояснень свідків та інших належних та допустимих доказів, а в даній справі відповідачем вказаний обов`язок не виконано. Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки у справі відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП у зв`язку з порушенням п.22.5 ПДР, то склад цього правопорушення відсутній.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затвердженіпостановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. Підпунктом 4 пункту 2 наведеного Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 3, 4, 6 Порядку). За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (п.18 Порядку). Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що контроль на відповідність габаритів автомобілів певним нормам проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю із складенням відповідного документу.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.01.2019 р. у справі №539/655/17.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги відповідачем проводився документальний габаритно-ваговий контроль, оскільки відповідачем не проводився габаритно-ваговий контроль у відповідності до вимог Порядку №879, та документ про такий контроль відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надавався, та в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно тексту оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення фактична маса автопоїзда згідно реєстраційних документів 47960 кг..

Проте, відповідачем не надано ані до самої постанови, ані судам першої та апеляційної інстанції зазначених в постанові реєстраційних документів, на підставі яких відповідач дійшов наведених висновків.

При цьому, згідно наявних в матеріалах справи свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, повна маса MAN TGX 28.480 (сідловий тягач) номерний знак НОМЕР_1 складає 26000 кг (без навантаження - 9100 кг), повна маса напівпричепу TAD CLASSIC 40-3 номерний знак НОМЕР_2 складає 53500 кг (без навантаження 13500) (а.с.5-6).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд, зазначає, що з наданих відповідачем доказів на підтвердження своєї позиції не вбачається вчинення позивачем вказаного правопорушення, оскільки відсутній документ як про проведення габаритно-вагового контролю у відповідності до вимог Порядку №879 так і будь-яких документів про вагу вантажу.

Наданий до суду відеозапис розмови поліцейського з водієм апеляційним судом до уваги не приймається з огляду на таке.

Згідно зі статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить відомостей про здійснення відеозапису правопорушення та наявність такого відеозапису взагалі, що є порушенням вимог статті 283 КУпАП щодо змісту постанови.

Отже, в силу зазначених вище положень статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України відеозапис з камери поліцейського є неналежним доказом у даній справі, а тому колегія суддів не враховує вказаний доказ під час розгляду апеляційної скарги.

Інших доказів на підтвердження наявності в діях позивача адміністративного правопорушення відповідачем судам першої та апеляційної інстанцій не надано.

Згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття постанови серії ДПО18 №667607 від 22.05.2021 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року в адміністративній справі №189/734/21 (2-а/189/26/21) залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року в адміністративній справі №189/734/21(2-а/189/26/21) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак