Справа № 520/15584/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 р. Справа № 520/15584/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 08.10.21 по справі № 520/15584/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення №395 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.01.2021; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи за час роботи повний робочий день на Шахті 17-17 «бис» (ОП «ВОК ЛШ ім. Максима Горького») за період з 07.06.2002 по 06.08.2002, з 07.08.2002 по 29.09.2004, з 04.10.2004 по 06.12.2006 за Списком №1, на «Шахте «Кировская» п/о (производственного объединения «Донецкуголь») складає у період з грудня 1989 року по січень 1995 року; трудовий стаж у ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» (до реорганізації шахта Південнодонбаська №3 виробничого об`єднання «Донецьквугілля») за Списком №1 складає у період з 23.05.1989 по 18.07.1989; на Шахті «Трудовская» («Шахта ім. Челюскинцев») у період з 28.12.2000 по 10.02.2002, з 11.02.2002 по 13.05.2002 за Списком №1 до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого поставною Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 №1173 та відповідно до положень пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; витрати на судовий збір покласти на Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення №395 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.01.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи за час роботи повний робочий день на Шахті 17-17 «бис» (ОП «ВОК ЛШ ім. Максима Горького») за період з 07.06.2002 по 06.08.2002, з 07.08.2002 по 29.09.2004, з 04.10.2004 по 06.12.2006 за Списком №1, на «Шахте «Кировская» п/о (производственного объединения «Донецкуголь») складає у період з грудня 1989 року по січень 1995 року; трудовий стаж у ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» (до реорганізації шахта Південнодонбаська №3 виробничого об`єднання «Донецьквугілля») за Списком №1 складає у період з 23.05.1989 по 18.07.1989; на Шахті «Трудовская» («Шахта ім. Челюскинцев») у період з 28.12.2000 по 10.02.2002, з 11.02.2002 по 13.05.2002 за Списком №1 до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого поставною Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 №1173 та відповідно до положень пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Вказує, що документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Стверджує, що відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Зауважує, що у відповідності до приписів статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», подані позивачем довідки №418, №419, №420 від 25.11.2020 року розгляду не підлягають. Наголошує, що періоди з 28.12.2000 по 13.05.2002, з 07.06.2002 по 30.12.2002, з 01.01.2003 по 27.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005 зараховано до пільгового стажу відповідно до даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Зазначає, що періоди роботи згідно архівних довідок №298 та №299 від 11.08.2014, видані ТОВ «Крок», не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки відсутнє рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області. Вказує, що довідка про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, видані Державним підприємством «Шахта імені Челюскінців» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» не мають номеру та дати видачі, отже не підлягають розгляду, оскільки на час звернення м.Донецьк знаходиться на тимчасово окупованій території. Стверджує, що на підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж з урахуванням кратності позивача склад 34 роки 6 місяців 23 дні, у тому числі стаж за Списком №1 4 роки 11 місяців 8 днів.

Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участі, враховуючи заявлені сторонами по справі клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення та довідками про доставку електронного листа.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням запровадженого на території України воєнного стану та активними бойовими діями на території Харківської області та безпосередньо у м. Харків, апеляційна скарга була розглянута 07.11.2022 року.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 29.01.2021 ОСОБА_1 було направлено звернення №Веб-20001-Ф-С-21-007205 від 29.01.2021 до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідь на звернення позивача від ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області надійшло рішення №395 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду звернення позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Надані позивачем довідки на підтвердження трудового стажу, періодів роботи та про заробітну плату не розглядались. Також зазначено, що на підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж з урахуванням кратності ОСОБА_1 склав 34 роки 6 місяців 23 дні, у тому числі стаж за Списком №1 - 4 роки 11 місяців 8 днів.

Окрім встановленого стажу, ГУ ПФУ в Харківській області не враховано стаж, який забезпечує право на пільгове пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.01.2021 №6328- адреса мешкання: АДРЕСА_2 за час роботи повний робочий день на «Шахті 17-17 «бис» (ВП «ВОК ЛШ ім. Максима Горького») за період з 07.06.2002 по 06.08.2002, з 07.08.2002 по 29.09.2004, з 04.10.2004 по 06.12.2006 за Списком №1 відповідно до довідки №418 від 25.11.2020. Відповідно до довідки №419 від 25.11.2020 про кількість спусків у шахту за період з 2002 по 2006 роки та довідки про перейменування підприємства №420 від 25.11.2020. Також, відповідно до довідок ТОВ «Крок» №298 від 11.08.2014 про заробітну плату та №299 від 11.08.2014 про те, що у ОСОБА_1 стаж роботи на шахті «Кіровська» виробничого об`єднання «Донецьквугілля» складає у період з грудня 1989 року по січень 1995 року. Трудовий стаж у ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» (до реорганізації - шахта Південнодонбаська №3 виробничого об`єднання «Донецьквугілля») за Списком №1 відповідно до довідки, що уточнює особливий характер праці або умов праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії №197 від 27.08.2020 складає у період з 23.05.1989 по 18.07.1989. Відповідно до довідки №19 від 02.03.2021 та довідки №31 від 19.02.2021 про заробітну плату у період з 28.12.2000 по 10.02.2002, з 11.02.2002 по 13.05.2002 за Списком №1 Шахта «Трудівська» («Шахта ім. Челюскінців»).

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-IV).

Підпунктом 1 п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, і який був діючим до 26.01.1991 року, розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи» передбачав, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т. д.).

Крім того, Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, що діяв до 11.03.1994 року, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, що діяв до 16.01.2003 року, Список № 1 затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, що діяв до 24.06.2016 року та Список № 1, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2016 року за № 461, містить в собі розділ 1 «Гірничі роботи», який включає підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» (право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах) та підрозділ 2 «Підземні роботи на будівництві, реконструкції, технічному переозброєнні і капітальному ремонті гірничих виробок, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд» (право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті на будівництві, реконструкції, технічному переозброєнні і капітальному ремонті гірничих виробок, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд).

Згідно зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі по тексту Порядок № 383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Також, згідно з п.20 Порядку №637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Таким чином, лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10.10.2019 року у справі №234/4585/17, від 25.04.2019 року у справі №159/4178/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме завіреної копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 , остання містить записи про те, що у спірні періоди позивач працював на наступних посадах:

- з 23.05.1989 року по 18.07.1989 року на посаді учня гірника підземного з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті «Південнодонбаська №3» виробничого об`єднання «Донецьквугілля», на дільниці ВШТ-2;

- з 21.12.1989 року по 27.02.1990 року на посаді учня електрослюсара підземного з повним робочим днем під землею в шахті «Кіровська» виробничого об`єднання «Донецьквугілля»;

- з 27.02.1990 року по 16.04.1990 року на посаді електрослюсара підземного 3 р. з повним робочим днем під землею в шахті «Кіровська» виробничого об`єднання «Донецьквугілля»;

- з 26.07.1990 року по 14.11.1990 року на посаді електрослюсара підземного 3 р. з повним робочим днем під землею в шахті «Кіровська» виробничого об`єднання «Донецьквугілля»;

- з 21.11.1990 року по 30.10.1991 року проходження служби в Радянській армії (військовий квиток серії УН №0388862);

- з 30.01.1992 року по 25.01.1995 року на посаді електрослюсара підземного 4 р. з повним робочим днем під землею в шахті «Кіровська» виробничого об`єднання «Донецьквугілля»;

- з 28.12.2000 року по 10.02.2002 року на посаді підрядника 4р. підземного з повним робочим днем у шахті, ділянка підземних робіт ПР 1, Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта Трудівська»;

- з 11.02.2002 року по 13.05.2002 року на посаді нормувальника гiрничого, Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта Трудівська»;

- з 07.06.2002 року по 06.08.2002 року на посаді дільничного гірничого нормувальника з повним робочим днем під землею, «Шахта 17-17 «бис»;

- з 07.08.2002 року по 29.09.2004 року на посаді дільничного гірничого нормувальника з повним робочим днем під землею, «Шахта 17-17 «бис»;

- з 05.10.2004 року по 06.12.2006 року на посаді дільничного гірничого нормувальника підземного з повним робочим днем, «Шахта 17-17 «бис» (а.с. 22-32).

Таким чином, записи в трудовій книжці позивача свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами, що передбачені Списком № 1, в тому числі трудова книжка містить відомості щодо режиму роботи позивача (повний робочий день).

При цьому, матеріали справи не містять посилань пенсійного органу на недоліки у заповненні трудової книжки позивача чи на певні дефекти окремих записів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Наведені вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 11.05.2022 року у справі №120/1089/19-а та від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Також, на підтвердження пільгового характеру роботи позивача у спірні періоди, відповідачу надавалися наступні документи: довідки №197 та №280 від 27.08.2020 року, видані ДП «Шахта ім. М.С. Сургая»; довідки №298 та №299 від 11.08.2014 року, видані ТОВ «Крок»; витяг з наказу Державної холдингової компанії «Донвугілля» ДВАТ «Шахта Трудівська» №140 від 09.02.2000 року; довідки №19 від 02.03.2021 року та №31 від 19.02.2021 року, видані філіалом «Шахта ім. Челюскінців»; довідка про реорганізацію шахти, видана філіалом «Шахта ім. Челюскінців»; довідки №418, №419, №420 від 25.11.2020 року, видані ВП «ВОК ЛШ ім. Максима Горького» (а.с. 40-58).

Отже, позивачем надано всі передбачені законодавством документи щодо підтвердження пільгового стажу.

Стосовно посилання у спірному рішенні відповідача №395 від 28.01.2021 року та апеляційній скарзі на те, що у відповідності до приписів статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», подані позивачем довідки №418, №419, №420 від 25.11.2020 року розгляду не підлягають, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, вищезазначені документи видані установою, розташованою в м. Донецьк, що відноситься до населених пунктів, визначених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що з наданих позивачем документів, зокрема довідки №420 від 25.11.2020 року (а.с. 57) та трудової книжки (печаток та штампів «Шахта 17-17 «бис») вбачається, що підприємство створено у порядку, передбаченому законами України та доказів зворотного відповідачем не надано.

Отже, посилання Пенсійного фонду на неможливість зарахування до спеціального стажу періоду роботи позивача з 07.06.2002 року по 06.08.2002 року, з 07.08.2002 року по 29.09.2004 року, з 04.10.2004 року по 06.12.2006 року за Списком №1 за довідками, що уточнюють особливий характер праці, оскільки підприємство знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, сприймається колегією суддів критично, так як зазначені обставини не можуть порушувати право позивача на отримання пенсії та порушувати гарантоване статтею 46 Конституції України право на соціальний захист особи, зокрема право на пенсію, що є основним джерелом існування та має забезпечувати необхідний особі рівень життя.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, через захоплення незаконними озброєними формуваннями території м. Донецьк.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року «Лоізіду проти Туреччини» дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен був взяти до уваги інформацію, зазначену у довідках, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за призначенням пенсії на пільгових умовах.

З аналогічних підстав, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що довідка про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, видані Державним підприємством «Шахта імені Челюскінців» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» не мають номеру та дати видачі, отже не підлягають розгляду, оскільки на час звернення м.Донецьк знаходиться на тимчасово окупованій території.

Крім того, доводи апелянта про відсутність у вищевказаних довідках номеру та дати видачі, спростовуються матеріалами справи, оскільки довідка про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній датується 02.03.2021 року за №19, а довідка про заробітну плату для обчислення пенсії датується 19.02.2021 року за №31 (а.с. 51, 52). Доказів зворотного відповідачем не надано.

При цьому, колегія суддів зауважує, що записи у трудовій книжці позивача підтверджують спеціальний стаж за спірні періоди, тому уточнюючі довідки підтверджують такий стаж тільки коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що періоди роботи згідно архівних довідок №298 та №299 від 11.08.2014 року, видані ТОВ «Крок», не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки відсутнє рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області про підтвердження стажу роботи на ліквідованій шахті «Кіровська», то колегія суддів зазначає, що пільговий характер роботи позивача в шахті «Кіровська» виробничого об`єднання «Донецьквугілля» підтверджений належними та допустимими доказами - записами у трудовій книжці позивача, які містять інформацію про зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах.

Посилання апелянта на те, що відсутність підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (далі по тексту - Порядок №442), та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Тобто, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №1.

Аналогічна висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі 520/15025/16-а.

Колегія суддів вважає, що інші аргументи, наведені сторонами по справі, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області жодних належних доказів на підтвердження правомірності рішення, яке є предметом оскарження, надано не було.

З урахуванням наведених обставин та норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню.

Спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

З огляду на викладене, враховуючи що позивач має право на зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду його роботи за спірні періоди, а відмова в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах пов`язана саме з відсутністю стажу роботи позивача за Списком №1, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення відповідача №395 від 28.01.2021 року, зобов`язання відповідача зарахувати позивачу спірні періоди роботи за Списком №1 до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також зобов`язання останнього призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за Списком №1 та відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 по справі № 520/15584/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров