Справа № 160/4028/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 160/4028/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року (головуючий суддя Златін С.В.)

у справі № 160/4028/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2022 № Ф-2797-55 в сумі 21021,59 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 шляхом виключення відомостей щодо наявності недоїмки з єдиного внеску і загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21021,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.02.2022 № Ф-2797-55, оскільки 10.09.2019 підприємницьку діяльність позивача припинено за власним бажанням. Протягом 2017-2019 років позивач подавав звітність до відповідача як адвокат, будь-якої звітності як фізична особа-підприємець позивачем не подавалось та жодних повідомлень чи зауважень позивач за вказаний період не отримував. Протягом 2017-2018 років позивачем сплачено єдиний внесок в повному обсязі. В 2019 році позивачем подано до податкового органу заяву, в якій зазначено про відсутність доходу за 2019 рік та щодо зупинення та припинення як адвокатської так і підприємницької діяльності. Також позивач зазначає, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2797-55 від 12.08.2019, яку рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду скасовано. Позивач вважає, що вимога Головного управління ДПС Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2022 № Ф-2797-55 в сумі 21021,59 грн., є похідною від вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2797-55 від 12.08.2019.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2022 року № Ф-2797-55 в сумі 21021,59 грн.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 шляхом виключення відомостей щодо наявності недоїмки з єдиного внеску і загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21021,59 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Скаржник посилається на те, що згідно даних реєстру позивач у 2018 році перебував на обліку як фізична особа-підприємець з 12.03.2014 та як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність - адвокат з 27.03.2018. Станом на 19.04.2022 за даними ITC «Податковий блок» в інтегрованій картці платника, за кодом бюджетної класифікації 71040000 по ФОП ОСОБА_1 обліковується недоїмка по єдиному внеску в сумі 21021,59 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі № 160/8961/19 тільки визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу з єдиного внеску від 12.08.2019 № Ф-2797-55, але це не є підставою для коригування облікових даних, та коригування заборгованості з єдиного внеску та не звільняє ФОП ОСОБА_1 від виконання обов`язків та нести відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску в частині діяльності, яка здійснювалась як фізичною особою-підприємцем.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 з 09.04.2014 зареєстрований за кодом КВЕД 69.10. - діяльність у сфері права (основний), 10.06.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій внесений запис про припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 03.04.2007 №1 позивач з 03.04.2007 отримав право на здійснення індивідуальної адвокатської діяльності, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру адвокатів.

З 2016 року ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку у відповідача як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат.

Протягом 2017-2019 років позивач подавав звітність до відповідача як адвокат, звітності як фізична особа-підприємець позивачем не подавалось.

Протягом 2017-2018 років позивач сплачував єдиний внесок у повному обсязі як самозайнята особа.

На підставі особистої заяви позивача з 10.06.2019 право на заняття адвокатською діяльністю зупинено, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру адвокатів.

17.07.2019 позивачем подано заяву до Жовтоводської ДПІ Кам`янського управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області, якою повідомлено, що протягом 2015-2019 років не здійснював підприємницьку діяльність, та протягом 2019 року не здійснював адвокатську діяльність.

Разом із заявою позивачем подані документи щодо відсутності доходу за 2019 рік та щодо зупинення адвокатської та підприємницької діяльності.

На підставі даних в інтегрованій картці ОСОБА_1 , відповідачем сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2797-55 від 12.08.2019 в сумі 21021,59 грн. за період 2017-2019 роки.

Означена вимога оскаржена позивачем в судовому порядку і рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №160/8961/19, як набрало законної сили 18.03.2020, скасована як протиправна.

При цьому судом встановлено, що станом на 01.01.2018 відповідачем обліковано переплату в сумі 0,85 грн. та по строку 09.02.2018 проведено автоматичне нарахування за 2017 рік в сумі 8448,00 грн. (Розмір мінімальної заробітної плати у 2017 році складав 3200,00 грн., відповідно розмір мінімального страхового внеску дорівнював 704,00 грн. (3200*22%).

З 01.01.2018 щоквартальні нарахування (розмір мінімальної заробітної плати у 2018 році складав 3723,00 грн., відповідно розмір мінімального страхового внеску дорівнював 819,06 грн. (3723*22%), а саме:

- станом на 19.04.2018 за 1 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.,

- станом на 19.04.2018 за 1 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.,

- по строку 02.05.201 8 проведено автоматичне нарахування за 2017 рік в сумі 8448,00 грн.,

- станом на 19.07.2018 за 2 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.,

- станом на 19.07.2018 за 2 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.,

- станом на 19.10.2018 за 3 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.,

- станом на 19.10.2018 за 3 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.,

- станом на 21.01.2019 за 4 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.,

- станом на 21.01.2019 за 4 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.,

- звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми Д5 за 2018 рік N 3885 від 02.04.2019 терм.спл. 02.05.2019 року фактично сплачено 03.05.2018 року в сумі 2460грн., 03.05.2018 року в сумі 8448 грн., 22.10.2018 року в сумі 4920грн.;

- звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми Д5 за 2019 рік проведено автоматичне нарахування (Розмір мінімальної заробітної плати у 2019 році складав 3723,00 грн., відповідно розмір мінімального страхового внеску дорівнював 918,06 грн. (4173*22%);

- станом на 19.04.2019 за 1 квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн.,

- станом на 19.07.2019 за 2 квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн.;

- фактично сплачено 22.03.2019 року в сумі 2754,18грн., 22.03.2019 року в сумі 2754,18 грн.;

- звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми Д5 (Ліквідаційний) за 2019 рік N 5948 від 17.07.2019 ліквідаційний звіт форми Д5 подано з помилками та вважається не поданим.

Незважаючи на факт оскарження в судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2797-55 від 12.08.2019, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повторно винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2022 № Ф-2797-55 в сумі 21021,59 грн. за той же період 2017-2019 роки.

Підставою формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2022 № Ф-2797-55 стали дані реєстру, що позивач у 2018 році перебував на обліку як фізична особа-підприємець та як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність - адвокат (з 27.03.2018).

Станом на 19.04.2022 за даними ITC «Податковий блок» в інтегрованій картці платника, за кодом бюджетної класифікації 71040000 «Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність» по фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 обліковується недоїмка по єдиному внеску в сумі 21021,59 грн.

Нарахування відповідачем сум єдиного внеску проведено одночасно як фізичній особі-підприємцю, так і як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної вимоги.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.1 ст.4 цього Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є:

фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п.4);

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п.5).

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

У свою чергу, незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Виходячи з наведених норм, суд першої інстанції правильно вказав, що законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

При цьому Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

В спірному випадку, позивач є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону № 2464-VІ взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 5-1, 15 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

За змістом пункту 65.2 статті 65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.

Контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Такий обов`язок контролюючого органу передбачено підпунктом 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України.

Якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Відповідно до пунктів 178.1 та 178.2 статті178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Отже, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність та є фізичною особою-підприємцем.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України.

Разом з тим, відповідно до положень частини 4 пункту 6.7 Розділу VI Порядку обліків платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

Як зазначено вище, законодавець розмежовує статус фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом №2464-VІ не передбачений.

З огляду на приписи пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», здійснення саме адвокатської діяльності у поєднанні з перебуванням на податковому обліку як фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності вимагає подання звітності саме щодо такої діяльності, тобто звітності про адвокатську діяльність, що робилось позивачем.

Зокрема, у 2017-2019 роках звітність подавалась позивачем як особою, що провадить незалежну професійну діяльність - адвокатом. Звітність як фізичною особою-підприємцем не подавалось, що не заперечується відповідачем.

Зважаючи на те, що позивачем отриманий дохід в межах одного виду діяльності, нарахування ЄСВ позивачу окремо ще і як фізичній особі-підприємцю спричиняє подвійну його сплату, оскільки такий внесок сплачувався ОСОБА_1 самостійно, згідно з поданою звітністю в межах такої діяльності як особою, що провадить незалежну професійну діяльність.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки позивач як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність, сплачував єдиний внесок у порядку та розмірах, визначених законодавством, звітності як фізична особа-підприємець не подавав, доходу як фізична особа-підприємець не отримував, перевірки з цього питання не проводилось, це виключає обов`язок по сплаті у спірний період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, який не отримував дохід від підприємницької діяльності.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особою що проводить незалежну професійну діяльність і перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, яка не отримувала доходу від такої підприємницької діяльності, спричиняє подвійну його сплату, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа Серков проти України, заява № 39766/05, параграф 43).

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 у справі № 520/3939/19.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки позивача шляхом виключення відомостей щодо наявності недоїмки з єдиного внеску і загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21021,59 грн., суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції про їх задоволення, втім звертає увагу, що застосований судом наказ Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422, яким затверджений Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів № 5 від 12.01.2021.

Згідно пункту 2 розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року № 5, інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу.

За змістом пункту 1 розділу ІІ зазначеного Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Згідно з п.4-5 розділу І Порядку відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.

Оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах №816/2042/16 від 13.02.2018, від 10 квітня 2020 року по справі №813/1760/18 та від 01 липня 2020 року по справі №640/8980/19, і врахована судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Таким чином, враховуючи безпідставність визначення в оскаржуваній вимогі про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2022 № Ф-2797-55 суми 21021,59 грн. суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для проведення коригування в інтегрованій картці позивача шляхом виключення нарахованого єдиного соціального внеску в сумі 21021,59 грн.

Виходячи з вищенаведеного, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року у справі №160/4028/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко