Справа № 160/7250/20
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 160/7250/20
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., секретар судового засідання Соловей Л.О., за участі представника позивача Черкавського Ю.С., представника відповідача Пастернак В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 року в адміністративній справі №160/7250/20 (суддя у 1 інстанції Рищенко А.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 03.06.2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Дніпровської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2020 року по день винесення рішення суду;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича та Дніпровської міської ради моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича від 03.06.2020 року №3-3/6-рк Про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради з 04.06.2020 року. Стягнуто з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.06.2020 по 24.06.2022 включно у розмірі 261 089,55 грн. Стягнуто з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпровський міський голова ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність рішення суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за наслідками службового розслідування щодо перевірки фактів та обставин незаконного вибуття земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади міста Дніпро встановлено порушення у діяльності архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради та його керівника ОСОБА_1 , що стало наслідком про оголошення догани позивачу. Так, зокрема, в ході службового розслідування встановлено неналежне виконання позивачем своїх обов`язків, а саме: підробку і заміну документів, які знаходились на зберіганні в архівному управлінні, що сприяло незаконному вибуттю земельних ділянок з комунальної власності. Оскільки на позивача раніше було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, комісією запропоновано звільнити позивача, що стало наслідком прийняття розпорядження Дніпровського міського голови від 03.06.2020 року №3-3/6-рк про звільнення ОСОБА_1 з посади на підставі п.3 ст. 40 Кодексу Законів про працю України. Також при вирішенні судом першої інстанції вимоги щодо стягнення коштів за час вимушеного прогулу не було враховано зупинення процесуальних строків у проваджені. Крім того вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди підлягають обкладенню судовими збором, проте позивач не сплатив судовий збір. Зазначено, що позивач не зазначив на підставі яких норм останній має право на відшкодування моральної шкоди, а надані докази з приводу цього не пов`язані зі звільненням.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Представник відповідачів просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач працював начальником архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради.

Розпорядженням Дніпровського міського голови від 22.01.2020 року №2-22/1-рк «Про проведення службового розслідування» прийнятим на підставі доповідної записки секретаря Дніпровської міської ради від 22.01.2020 року вх. №8/383 було призначено проведення службового розслідування щодо перевірки фактів та обставин стосовно незаконного вибуття земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади міста для чого було створено певну комісію та затверджено її склад.

В ході проведення означеного службового розслідування розпорядженням Дніпровського міського голови від 13.03.2020 №6-13/3-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 », начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради було оголошено догану за неналежне виконання своїх службових обов`язків, а саме: несвоєчасна та неякісна підготовка актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду.

18.05.2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №2-18/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 », начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: порушення умов зберігання документів в архівосховищах.

21.05.2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №1-21/5-рк позивачу було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність, що призвела до порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи щодо забезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів.

Актом службового розслідування від 27.05.2020 року (підстава: розпорядження міського голови від 22.01.2020 року №2-22/1-рк «Про проведення службового розслідування») було запропоновано міському голові закінчити службове розслідування у зв`язку з виявленням фактів неналежного ставлення до своїх посадових обов`язків начальника архівного управління ОСОБА_1 , що призвело до підробки документів, які знаходились на зберіганні в архівному управлінні, тим самим сприяло незаконному вибуттю земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади міста.

29.05.2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №3-29/5-рк начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради було оголошено догану систематичне невиконання своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; невиконання робіт щодо описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.

03.06.2020 року розпорядженням Дніпровського міського голови №3-3/6-рк позивача звільнено з посади начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час підготовки актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду; незабезпечення умов належного зберігання документів в архівосховищах; незабезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів; нездійснення упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; нездійснення описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, визначаються Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-ІІІ).

Статтею 7 Закону №2493-ІІІ встановлено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «;Про статус депутатів місцевих рад», «;Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

У силу вимог ст.1 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIII (далі - КЗпП України), Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Частиною першою статті 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (частина перша статті 148 КЗпП України).

Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже, в разі виявлення порушення працівником трудової дисципліни керівник, з урахуванням тяжкості вчиненого проступку, заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника, оголошує наказом (розпорядженням) стягнення.

Так, зі спірного розпорядження від 03.06.2020 року № 3-3/6-рк слідує, що підставою для його прийняття став встановлений під час службового розслідування факт систематичного невиконання позивачем без поважних причин посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час підготовки актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду; незабезпечення умов належного зберігання документів в архівосховищах; незабезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів; нездійснення упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; нездійснення описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.

Водночас, як вже було зазначено раніше, на позивача за відповідні порушення було накладені дисциплінарні стягнення у вигляді доган.

Таким чином, в межах одного службового розслідування позивача було притягнуто до різних заходів дисциплінарної відповідальності, що суперечить приписам ст. 149 КЗпП України.

При цьому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року у справі №160/5618/20, яке набрало законної сили після апеляційного оскарження, було скасовано розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 18.05.2020 року № 2-18/5-рк та від 21.05.2020 року № 1-21/5-рк про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Відповідно до п. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки вказані розпорядження у справі №160/5618/20 були визнанні протиправними та скасовані, та враховуючи той факт, що оскаржуване у цій справі розпорядження про звільнення позивача базуються на тих же підставах що і у розпорядженнях про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани,суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність розпорядження від 03.06.2020 року №3-3/6-рк.

Оскільки розпорядження від 03.06.2020 року №3-3/6-рк є протиправним, задоволенню підлягають і похідні вимоги позивача щодо його поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зі змісту довідки Дніпровської міської ради від 04.06.2020 року №4/10-652 встановлено, що загальна сума заробітної плати за останні два повні місяці роботи позивача (квітень, травень 2020 року) становить 20 278,63 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 506,97 грн. (20 278,63 грн./40 днів).

Кількість днів вимушеного прогулу позивача, на які поширюються вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу після звільнення становить 515 робочих днів.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.06.2020 по 24.06.2022 року включно у розмірі 261 089,55 грн. (515 днів х 506,97 грн.).

Доводи скаржника, що при вирішенні судом першої інстанції вимоги щодо стягнення коштів за час вимушеного прогулу не було враховано зупинення процесуальних строків у проваджені не базуються на нормах чинного законодавства, а отже є хибними.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у постанові від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презумується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Так, в матеріалах справи містяться копії виписок із медичних карт за період березень - травень 2020 року (період проведення службового розслідування), відповідно до змісту яких вказано на скарги позивача на давлючий біль у грудях, задишку, слабкість, запаморочення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що надані до матеріалів докази підтверджують не дотримання відповідачем вимог КЗпП України, що в свою чергу завдало позивачу певних моральних страждань та переживань, оскільки з вини відповідача він був протиправно звільнений зі служби, тобто втратив роботу; мав порушення нормального життєвого ритму через необхідність численних звернень до різних органів та судів з метою захисту своїх прав; переживав нервове напруження та стреси.

При цьому, розумним та справедливим в даному випадку є стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн., а не 100 000,00 грн. як того просив позивач.

Доводи скаржника, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди підлягають обкладенню судовими збором, проте позивач не сплатив судовий збір, не спростовують встановлений під час судового розгляду справи факт порушення прав позивача, та як наслідок останній не може бути позбавлений можливості у відновленні таких прав у передбачений законом спосіб.

Також є хибними доводи апеляційної скарги, що позивач не зазначив на підставі яких норм останній має право на відшкодування моральної шкоди, а надані докази з приводу цього не пов`язані зі звільненням, оскільки в даному випадку справа розглядається адміністративним судом, який не обмежений під час розгляду справи доводами та доказами сторін.

Згідно із п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно зазначив, що рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 року в адміністративній справі №160/7250/20 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 року в адміністративній справі №160/7250/20 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12.10.2022 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст. 243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко