Справа № 420/3155/22
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/3155/22
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченко К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Доброславського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Доброславського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Доброславського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Доброславського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у вигляді відмови ОСОБА_1 у поверненні стягнутих сум виконавчого збору у розмірі 25 898,26 грн. у виконавчому провадженні №66086067;

- зобов`язати Доброславський відділ ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути ОСОБА_1 стягнутий виконавчий збір у розмірі 25 898,26 грн. у виконавчому провадженні №66086067.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою старшого державного виконавця Лиманського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білаш Є.Г. від 14.07.2021 року відкрито виконавче провадження №66086067 з примусового стягнення з позивача на користь держави виконавчого збору в розмірі 76 826,18 грн. Як свідчить зміст постанови про відкриття виконавчого провадження, підставою для його відкриття є постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк М.А. від 10.07.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 54784684.

Постановою старшого державного виконавця Лиманського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білаш Є.Г. від 16.07.2021 року у виконавчому провадженні №66086067 звернуто стягнення на заробітну плату позивача в ДП «Морський торговельний порт «Южний».

Постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк М.А. від 10.07.2020 року у виконавчому провадженні №54784684 про стягнення з позивача виконавчого збору ним оскаржена до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволені адміністративного позову до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Лиманський районний відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк М.А. від 10.07.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №54784684.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі №420/13740/21 скасовано та ухвалена нова постанова, якою визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк М.А. від 10.07.2020 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 81 322,23 грн. у виконавчому провадженні №54784684.

Позивач вважав, що стягнення суми виконавчого збору з його заробітної плати проводилося на підставі документа, який не породжував правових підстав з моменту його прийняття, тобто з 10.07.2020 року.

21.02.2022 року до суду від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що у листі від 18.01.2022 року боржнику було повідомлено, що відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів, Доброславський ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) не має юридичних підстав для направлення, відповідно до п.5 цього Порядку, подання на повернення помилково або надміру стягнутих коштів, адже зазначені кошти були стягнуті на підставі (на момент стягнення коштів) чинної постанови №54784684, а тому були стягнуті не помилково та не «надмірно».

Окрім того, боржнику було запропоновано звернутися до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 25 898,26 грн.

Відповідач вважав, що направлення подання, відповідно до п.5 вищезгаданого Порядку, було б порушенням меж повноважень та способу, які визначені нормативно-правовими актами, що прийняті відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до Доброславського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Доброславського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у вигляді відмови ОСОБА_1 у поверненні стягнутих сум виконавчого збору у розмірі 25 898,26 грн. у виконавчому провадженні №66086067. Зобов`язано Доброславський відділ ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути ОСОБА_1 стягнутий виконавчий збір у розмірі 25 898,26 грн. у виконавчому провадженні №66086067. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Доброславського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: вул. Центральна, 75, смт. Доброслав, Одеський район, Одеська область, 67500, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

На вказане рішення суду Доброславський відділ ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.02.2015 року у справі №504/2334/14-ц позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20 червня 2008 року в розмірі 813 222,35 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 1 827 грн. з кожного.

На підставі заяви ПАТ «Дельта Банк» від 18.09.2017 року про відкриття виконавчого провадження 28.09.2017 року старшим державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Комінтернівського районного суду №504/23334/14-ц від 07.12.2016 року про стягнення 813 222,35 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк».

20 лютого 2018 року виконавче провадження, відповідно до вимог п.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» передано до Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, оскільки за боржником зареєстровано майно на території Березанського району.

27 березня 2020 року матеріали виконавчого провадження передано з Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №54784684 від 31.03.2020 року виконавче провадження ВП №54784684 прийнято до свого провадження.

10 липня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк М.А. у виконавчому провадженні ВП №54784684 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 81 322,23 грн. та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні в/л №504/2334/14-ц від 07.12.2016 року.

29 червня 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову ВП №54784684 про повернення виконавчого документа стягувачу.

14 липня 2021 року старшим державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову ВП №66086067 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВПВР в Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса №54784684 від 10.07.2020 року про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 76 826,18 грн. на користь держави.

Вищевказані обставини встановлені постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 року у справі №420/13740/21, якою скасоване рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року у вказаній справі про відмову в задоволенні позову, та ухвалено нову постанову, якою визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк Марини Анатоліївни від 10 липня 2020 року у виконавчому провадженні №54784684 про стягнення виконавчого збору в розмірі 81 322,23 грн.

У січні 2022 року позивач звернувся до Доброславського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, в якій, зокрема, просив повернути йому утримані з його заробітної плати в ДП «Морський торговельний порт «Южний» грошові кошти за постановою державного виконавця від 16.07.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була прийнята на виконання виконавчого документа - постанови №54784684 від 10.07.2020 року (а.с.12).

Листом від 18.01.2022 року Доброславський відділ ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив позивачу, що відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів, Доброславський ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) не має юридичних підстав для направлення, відповідно до п.5 цього Порядку, подання на повернення помилково або надміру стягнутих коштів, адже зазначені кошти були стягнуті на підставі (на момент стягнення коштів) чинної постанови №54784684, а тому були стягнуті не «помилково» та не «надмірно». Боржнику було запропоновано звернутися до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 25 898,26 грн. (а.с.13).

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Виконавче провадження, в силу приписів ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Частиною 1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст.40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до вимог ст.68 Закону №1404-VIII, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Статтею 69 Закону №1404-VIII регламентовано, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.

Відповідно до вимог Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України розроблена Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню (далі за текстом Інструкція №512/5). Ця Інструкція затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Згідно з вимогами п.22 розділу ІІІ Інструкції №512/5 у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилом частини першої статті 287 цього Кодексу, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 року у справі №420/13740/21 визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павлюк Марини Анатоліївни від 10 липня 2020 року у виконавчому провадженні №54784684 про стягнення виконавчого збору в розмірі 81 322,23 грн.

З огляду на вищезазначене, стягнення суми виконавчого збору із заробітної плати ОСОБА_1 проводилось на підставі документа, який визнано протиправним та скасовано судом, отже цей документ (постанова від 10 липня 2020 року №54784684) не породжував правових наслідків з моменту його прийняття, тобто з 10.07.2020 року.

З наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження, зокрема звітів про здійснення відрахування та виплати Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Южний» вбачається, що у липні 2021 року із заробітної плати ОСОБА_1 утримано 6441,17 грн., у серпні 2021 року 4424,61 грн., у вересні 2021 року 9290,18 грн., у жовтні 2021 року 5742,30 грн. (а.с.52-53, 62-63) загальна сума утримання з серпня по жовтень 2021 року склала 25 898,26 грн.

Апелянт зазначає, що 14 липня 2021 року на адресу Відділу надійшла постанова ВПВР в Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса №54784684 від 10 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 76 826, 18 грн.

16 липня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що доводи відповідача про те, що кошти в сумі 25 898,26 грн. стягнуто з ОСОБА_1 на підставі чинної на момент стягнення коштів постанови, а тому не є стягнутими ані «помилково», ані «надміру» не прийняті судом до уваги, оскільки скасування рішення суб`єкта владних повноважень (на відміну від визнання його нечинним) має наслідком втрату чинності цим рішенням з моменту його ухвалення, і таке рішення не породжує правових наслідків для учасників правовідносин з моменту його прийняття.

З урахуванням вищевикладеного, стягнення виконавчого збору в сумі 25 898,26 грн. з позивача відбулося незаконно, що підтверджено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 року у справі №420/13740/21, а тому стягнуті кошти підлягають поверненню позивачу як надміру зараховані кошти.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 року №787.

Так, відповідно до вимог абзацу 3 пункту 1 розділу І Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, надміру зараховані кошти - сума коштів, що становить позитивну різницю між сумою фактично сплачених коштів та сумою коштів, яку повинен сплатити до відповідного бюджету платник платежів (зборів), що визначені відповідним законодавством (крім платежів (зборів), контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), для повного виконання покладеного на нього грошового зобов`язання.

Вимогами пункту 5 розділу І вказаного Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Отже, колегія суддів наголошує, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто органу державної виконавчої служби разом зі заявою про повернення коштів з бюджету.

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку зі скасуванням постанови державного виконавця від 10 липня 2020 року №54784684 сума коштів, що підлягає сплаті ОСОБА_1 як виконавчий збір становить нуль гривень, фактично сплачена сума коштів становить 25 898,26 грн. Зобов`язання зі сплати цієї суми, що існувало на момент прийняття постанови від 10.07.2021 року, припинилося разом зі скасуванням цієї постанови судовим рішенням П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 року у справі №420/13740/21.

Таким чином, існує позитивна різниця між сумою фактично сплачених (примусово стягнутих) коштів та сумою коштів, яку повинен сплатити до відповідного бюджету позивач: 25 898,26 грн. - 0 грн. = 25 898,26 грн.

Крім того, колегія суддів зазначає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Отже, бездіяльність відповідача щодо повернення позивачу надміру сплачених коштів виконавчого збору в сумі 25 898,26 грн. є протиправною.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Доброславського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у вигляді відмови ОСОБА_1 у поверненні стягнутих сум виконавчого збору у розмірі 25898,26 грн. у виконавчому провадженні №66086067 та про зобов`язання відповідача повернути ОСОБА_1 стягнутий виконавчий збір у розмірі 25898,26 грн. у виконавчому провадженні №66086067.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Доброславського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.