Справа № 500/2474/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 500/2474/22 пров. № А/857/13739/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Баранюк А.З. у м. Тернопіль) у справі № 500/2474/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, провести нарахування і виплату одноразової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 з розрахунку 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, згідно оновленої довідки від 02.12.2021 №2021/1911 з суми 16165, 76 грн та стягнути моральну шкоду у розмірі 100000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що станом на момент звернення до суду із відповідним позовом одноразова грошова допомога при звільненні йому не виплачена, тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із суми 16165, 76 грн грошового забезпечення, що зазначена у оновленій довідці.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що грошова допомога при звільненні це разова виплата. Така допомога обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за останньою займаною посадою. Отже, дійшов висновку, що при розрахунку грошової допомоги при звільненні, повинен враховуватися розмір грошового забезпечення станом на момент звільнення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач наказом начальника УМВС України в Тернопільській області від 11.09.2000 № 365 звільнений з органів внутрішніх справ у відставку по ст. 65 п. «б» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України» через хворобу.

Календарна вислуга років позивача на день звільнення становила 20 років.

Оскільки при звільнені позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу не у повному розмірі, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з УМВС України в Тернопільській області одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області від 25.12.2002 у справі № 2-9028/02 позов задоволено. Стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовій допомозі в розмірі 4280, 00 грн. З пояснень позивача слідує, що вказане рішення не було виконано.

02.12.2021 Державною установою «Тернопільське медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області» видано довідку про розмір грошового забезпечення №2 021/1911 за прирівняною посадою поліцейського, згідно якої розмір грошового забезпечення складає 16165, 76 грн.

На підставі вказаної довідки Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснило перерахунок пенсії позивача.

Оскільки грошова допомога при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивачу не виплачена, останній звернувся до суду із відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до п. 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, в редакції чинній на час звільнення позивача зі служби, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі (в органах) виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно матеріалів справи, позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ з 11.09.2000 за п. 65 «б» через хворобу, на момент звільнення він набув право на виплату грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що підтверджено рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області від 25.12.2002 у справі № 2-9028/02.

Однак, позивач вважає, що виплата такої допомоги повинна здійснюватися з урахуванням суми грошового забезпечення в розмірі 16165, 76 грн, яка зазначена в оновленій довідці.

З огляду на наведене суд першої інстанції вірно зазначив, що грошова допомога при звільненні це разова виплата. Така допомога обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за останньою займаною посадою.

Відтак, при розрахунку грошової допомоги при звільненні, повинен враховуватися розмір грошового забезпечення станом на момент звільнення.

Разом з цим, оновлена довідка видається у тому випадку коли відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії саме для перерахунку пенсії.

Вказане передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

Отже виготовлення оновленої довідки є підставою для перерахунку призначеної пенсії, що як зазначає позивач, і було здійснено пенсійним органом.

Відтак колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що твердження позивача про те, що грошова допомога при звільненні повинна здійснюватися з урахуванням суми грошового забезпечення зазначеній в оновленій довідці є помилковими. Тому, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині до задоволення не підлягають.

Крім цього, оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідною від першої позовної вимоги, то задоволення таких позовних вимог вбачається неможливим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 500/2474/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький