Справа № 420/27593/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,
В обґрунтування вказаного звернення позивач зазначає, що під час перегляду даної справи в апеляційному порядку адвокатом Рябець О.М. на користь ОСОБА_1 надано правову допомогу на загальну суму 2000грн.
24.10.2022р. Одеською міською радою, Юридичним департаментом Одеської міської ради до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано заперечення на заяву про ухвалення додаткової постанови, у якій зазначено про необґрунтованість звернення позивача, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження кількості часу, витраченого адвокатом на правову допомогу. Також, відповідачі акцентували увагу на тому, що акт наданих послуг від 21.07.2022р. не розкриває зміст наданих послуг, а підготовлений адвокатом відзив на апеляційну скаргу містить лише окремі посилання на законодавчі приписи та судову практику. З урахуванням наведеного, учасники справи вказували, що заявлена ОСОБА_1 сума правничої допомоги є неспівмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідно до статті 1 якого адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.
В силу приписів п.п.1, 2, 6 ч.1, ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Із системного аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України убачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Поняття «витрати на правову допомогу» у даному контексті це витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.
В свою чергу, документами, які підтверджують витрати на правничу допомогу є: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати. Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність (ордер). Документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.
Визнано протиправними дії Юридичного департаменту Одеської міської ради щодо відмови в наданні інформації за запитом про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 № 65/07/01 від 22.09.2021 року.
Зобов`язано Юридичний департамент Одеської міської ради повторно розглянути запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 № 65/07/01 від 22.09.2021 року з урахуванням висновків суду.
У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог Юридичним департаментом Одеської міської ради подано апеляційну скаргу.
З матеріалів справи убачається, що на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 23.09.2021р. №95/09/21 адвокатом Рябець Олександром Михайловичем (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1161904 від 18.07.2022р.) на користь позивача надавались послуги із правничої допомоги.
Згідно із актом наданих послуг від 21.07.2022р. вартість наданих адвокатом Рябець О.М. на користь ОСОБА_1 послуг складає 2000грн., з яких 500грн. консультація, аналіз нормативної бази, пошук судової практики, формування правової позиції; 1500грн. складання відзиву на апеляційну скаргу.
Апеляційним судом установлено, що на підставі акта наданих послуг від 21.07.2022р. адвокатом Рябець Олександром Михайловичем прийнято від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000грн.
Означене підтверджується наявним у матеріалах справи прибутковим касовим ордером №25/20-1 від 21.07.2022р.
Колегією суддів з`ясовано, що 19.07.2022р. адвокатом Рябець О.М. до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано клопотання/заява (відзив на апеляційну скаргу).
За результатом дослідження підготовленого адвокатом Рябець О.М. та поданого до суду апеляційної інстанції клопотання/заяви (відзиву на апеляційну скаргу) колегією суддів установлено, що наведені у ньому заперечення проти апеляційної скарги не є новими.
Так, частини вказаного документу стосується питання щодо надіслання запиту про доступ до публічної інформації від 22.09.2021р. №65/07/01 на електронну адресу Одеської міської ради та надання на нього відповіді Юридичним департаментом Одеської міської ради.
При цьому, апеляційний суд констатує, що аналогічні доводи також містить підготовлена адвокатом Рябець О.М. та подана до суду першої інстанції відповідь на відзив (т.І а.с.70-76).
Не є відмінними й доводи клопотання/заяви (відзиву на апеляційну скаргу) та відзиву на апеляційну скаргу в частині необхідності обґрунтування запиту від 22.09.2021р. №65/07/01 інформацією, що може становити суспільний інтерес, приналежності ОСОБА_1 до Одеської міської територіальної громади, а також стосовно того, що позовна заява не є інформацією, створеною (одержаною) у ході (досудового) судового провадження.
Додатковими обґрунтуваннями клопотання/заяви (відзиву на апеляційну скаргу), які не містилися у позовній заяві та відповіді на відзив, є лише посилання адвоката Рябець О.М. на статті засобів масової інформації стосовно завданих територіальній громаді м.Одеси збитків в результаті аварії судна «DELFI».
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що переважна більшість доводів клопотання/заяви (відзиву на апеляційну скаргу), у порівнянні з тими, що були наведені в позовній заяві та відповіді на відзив, не є новими.
Крім того, вирішуючи поставлене перед судом апеляційної інстанції питання, колегія суддів враховує, що дана справа є справою незначної складності, апеляційний розгляд якої проведено без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.
При визначенні розміру відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності розрахованої адвокатом суми наданих послуг на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності її розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції дійшов висновків, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України". У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно із викладеною в постанові Верховного Суду від 15.07.2021 року у справі № 420/7028/20 правовою позицією, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
За наслідками з`ясування фактичних обставин справи, колегією суддів дійшла висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, оскільки не узгоджується з обсягом робіт, які адвокату необхідно було виконати для підготовки відзиву на апеляційну скаргу.
З огляду на складність справи, витрачений адвокатом час на надання послуг, враховуючи критерій співмірності, розумності та реальності розміру витрат на професійну правничу допомогу, а також розгляд даної справи в порядку письмового провадження, на думку суду апеляційної інстанції, реальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 500грн.
Вимоги до змісту постанови суду апеляційної інстанції наведено у статті 322 КАС України, відповідно до підпункту «в» пункту 4 якої постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно із п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що під час перегляду даної справи в апеляційному порядку судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про судові витрати, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення у вказаній частині додаткового судового рішення.
Керуючись статтями 4, 132, 134, 139, 194, 252, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Додаткова постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.
Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Крусян А.В. Танасогло Т.М.