Справа № 640/21908/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддіЧерпіцької Л.Т.,
суддівПилипенко О.Є.,
Собківа Я.М.,
за участі секретаря Висоцького А.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника третьої особи: Петрика В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "04" жовтня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Офіс Генерального прокурора про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 9 лютого 2021 року у справі №826/17795/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора, а також в частині бездіяльності щодо накладення на Офіс Генерального прокурора штрафу за невиконання рішення суду та звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення;

зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича відновити виконавче провадження ВП №64707355 щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 9 лютого 2021 року у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014;

зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича вчинити дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 9 лютого 2021 року у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем не вчинено усіх заходів щодо примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 9 лютого 2021 року у справі №826/17795/14, визначених ст.ст. 63, 65 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією. Крім того, в порушення ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» не відновив вказане виконавче провадження після скасування в судовому порядку постанови про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "04" жовтня 2022 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України щодо невчинення дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 року у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора.

Зобов`язано Департамент державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України вчинити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 року у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 23.08.2021 державним виконавцем на виконання судового рішення прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження №64707355, а її копію направлено сторонам виконавчого провадження, тому вимоги в частині зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження ВП №64707355 задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді, а також в частині бездіяльності щодо накладення на Офіс Генерального прокурора штрафу за невиконання рішення суду та звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення й зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», то суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач виконав певні дії, передбачені Законом №1404, а саме: направив боржнику вимоги щодо негайного виконання рішення суду, постановою від 15.02.2022 наклав штраф на боржника в розмірі 5100,00 грн, проте вчинив не всі дії, направлені на примусове виконання судового рішення, передбачені ч.3 ст.18 Закону №1404-VІІІ, тому наявні підстави для зобов`язання відповідача вчинити дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 року у справі №826/17795/14.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції в частині відмови в зобов`язанні судом державного виконавця подати суду у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, ухваленого за результатами розгляду цієї позовної заяви, відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції у вказаній частині та прийняти нове рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням оскаржуваного рішення шляхом подання звіту про його виконання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не навів мотивів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відповідно до ст. 382 КАС України. На думку скаржника, оскільки відповідач не вчиняє визначених законом дій на виконання Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14, то є обґрунтовані підстави вважати, що Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 жовтня 2022 року у справі №640/21908/21 відповідач так само може не виконувати без процесуального примусу, що визначений у ст. 382 КАС України.

Офіс Генерального прокурора, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначив, що Офісом Генерального прокурора фактично виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 826/17795/14, оскільки позивача наказом Генерального прокурора від 13.04.2021 № 347-ц поновлено на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України, яку він обіймав до звільнення з неї. На думку скаржника, оскільки ОСОБА_1 проходив службу в Генеральній прокуратурі України, то правові підстави для поновлення його в Офісі Генерального прокурора відсутні. Крім того, скаржник зазначає, що поновлення звільнених прокурорів Генеральної прокуратури України безпосередньо в Офісі Генерального прокурора без проходження ними атестації суперечитиме вимогам чинного законодавства України, створюватиме дискримінаційні умови щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію та переведені до Офісу Генерального прокурора.

Також скаржник зазначає, що помилковими є твердження суду першої інстанції про те, що Офісом Генерального прокурора не повідомлено державного виконавця на його вимогу від 20.05.2022 про виконання рішення суду №826/17795/14, оскільки на вказану вимогу державного виконавця (Офісом Генерального прокурора листом від 09.06.2022 № 07/1/1-397вих-22 ґрунтовно повідомлено Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання судового рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі № 826/17795/14 позовні вимоги ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі та зобов`язати вчинити дії задоволено, зокрема, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 - без змін.

На виконанні у відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 64707355 з примусового виконання виконавчого листа № 826/17795/14, виданого 18.02.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. 19.04.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64707355.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021, у справі №640/11760/21, визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.04.2021 про закінчення виконавчого провадження №64707355.

Позивач стверджує, що Офісом Генерального прокурора рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 не виконано, а державним виконавцем не вжито усіх необхідних виконавчих дій щодо примусового виконання вказаного судового рішення, не відновлено виконавче провадження, що, на думку позивача, є протиправною бездіяльністю відповідача, яка призводить до порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржників, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 ст.13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст.18 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а також здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ч.6 цієї статті за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За приписами положень статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (ч.2 ст. 18 Закону №1404-VIII).

Статтею 63 Закону №1404-VІІІ врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з частиною першою цієї статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.63 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст.75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, Закон №1404-VІІІ чітко регламентує послідовність таких дій, до яких, зокрема, відносяться: накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності та здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом.

Разом з тим, частиною 3 ст.33 Закону №1404-VІІІ передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону №1404-VІІІ сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 03.03.2021 відкрито виконавче провадження № 64707355 з примусового виконання виконавчого листа № 826/17795/14, виданого 18.02.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014.

У вказаній постанові державний виконавець зазначив, що боржнику необхідно негайно виконати рішення суду.

Листом Офісу Генерального прокурора від 13.04.2021 №07/1/1-1399вих-21 повідомлено державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. про те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2020 у справі №826/17795/14 наказом Генерального прокурора від 13.04.2021 № 347ц про ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з 24.10.2014 та внесено відповідні записи до його трудової книжки.

На підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. 19.04.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64707355.

Однак, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021, у справі №640/11760/21, визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.04.2021 про закінчення виконавчого провадження №64707355.

23.08.2021 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та оскільки у встановлений строк рішення суду згідно виконавчого документа боржником не виконано, на адресу боржника надіслано вимогу державного виконавця від 08.09.2021 №64707355/6-20.1.

На виконання вимоги державного виконавця Офіс Генерального прокурора листом від 27.09.2021 повідомив про те, що 14.09.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва подано заяву про зміну (встановлення) способу і порядку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2020 у справі №826/17795/14 та просив не вживати до нього заходів примусового характеру щодо виконання вищевказаного рішення суду до розгляду судом поданої заяви.

Оскільки рішення суду згідно з виконавчим документом боржником не виконано, то відповідачем надіслано повторну вимогу від 19.01.2022, в якій останній просив негайно повідомити про стан виконання рішення суду та надати підтверджуючі документи його виконання.

У зв`язку з невиконанням боржником (третьою особою) рішення суду, керуючись статтями 63, 75 Закону №1404-VІІІ державним виконавцем винесено постанову від 15.02.2022, якою накладено штраф на Офіс Генерального прокурора в розмірі 5100,00 грн.

Крім того, відповідачем надіслано чергову вимогу від 20.05.2022, у якій зазначено, що Офісу Генерального прокурора необхідно повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні; надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги та попереджено осіб відповідальних за виконання рішення суду про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.

Однак, на вказану вимогу від 20.05.2022 Офісом Генерального прокурора не повідомлено державного виконавця про виконання рішення суду №826/17795/14 та не надано жодних доказів щодо вжиття заходів про його виконання, як і не повідомлено про поважні причини невиконання судового рішення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником третьої особи до суду також не надано відповідних належних доказів щодо виконання рішення суду та повідомлення про це державного виконавця.

Доводи Офісу Генерального прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про те, що на вимогу державного виконавця від 20.05.2022 Офісом ґрунтовно повідомлено Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання судового рішення, про що свідчить лист від 09.06.2022 № 07/1/1-397вих-22, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такий лист не було надано суду першої інстанції під час розгляду справи. Наданий скаржником до суду апеляційної інстанції лист від 09.06.2022 № 07/1/1-397вих-22, як доказ виконання вимоги державного виконавця від 20.05.2022, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки скаржник, всупереч ч. 4 ст. 308 КАС України, згідно з якою докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, не навів будь-яких причини неможливості подання до суду першої інстанції листа від 09.06.2022 № 07/1/1-397вих-22.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач виконав певні дії, передбачені Законом №1404, а саме: направив боржнику вимоги щодо негайного виконання рішення суду, постановою від 15.02.2022 наклав штраф на боржника в розмірі 5100,00 грн, проте вчинив не всі дії, направлені на примусове виконання судового рішення, передбачені ч.3 ст.18 Закону №1404-VІІІ, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача не одержав від боржника пояснень чи іншої інформації стосовно того, які дії вчинив боржник для виконання рішення суду, а також ч.3 ст.63, ч.2 ст.75 Закону №1404-VІІІ щодо накладення штрафу у подвійному розмірі на боржника та не звернувся до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльності щодо вчинення дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 року у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора, то суд першої інстанції обґрунтовано, з метою ефективного способу захисту, зобов`язав відповідача вчинити дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 року у справі №826/17795/14.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Доводи Офісу Генерального прокурора про фактичне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року №826/17795/14, що набрало законної сили 27 травня 2021 року, зводяться до незгоди Офісу з рішенням про поновлення позивача на відповідній посаді в Офісі Генеральної прокуратури і таке непогодження не є підставою для його виконання на власний розсуд.

Також колегія суддів вважає безпідставними та помилковими доводи скаржника про те, що оскільки наказ Офісу Генерального прокурора від 13 квітня 2021 року №347-ц не оскаржувався та є чинним, що свідчить про фактичне виконання рішення суду.

Щодо доводів позивача про те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не навів мотивів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.

Особливості судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 382 КАС України.

Однак, вказане питання не є самостійною позовною вимогою в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки воно не стосується предмету позову. На думку колегія суддів дане питання є відповідним клопотання сторони.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Отже, оскільки клопотання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України не було вирішено судом під час розгляду справи в суді першої інстанції, то останнє може бути розглянуто відповідно до положень ст. 252 КАС України.

Інші доводи апеляційних скарг колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "04" жовтня 2022 р. - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
СуддіО.Є. Пилипенко
Я.М. Собків