Справа № 640/6095/22
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

10 листопада 2022 року м. Київ № 640/6095/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменко А.І. ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Головного управління Державної податкової служби у місті Києві як відокремлений підрозділ ДПС

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві як відокремлений підрозділ Державної податкової служби (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути кошти платника податків з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з відкритих рахунків у банках на суму податкового боргу у розмірі 39 005,00 гривень на користь Головного управління Державної податкової служби у м.Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року позов залишено без руху з наданням часу для усунення недоліків позову шляхом подання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 2481, 00 грн. Позивачем надіслано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про усунення недоліків позову, в якій позивач повторно просив суд відстрочити сплату судового збору, оскільки з моменту введення воєнного стану органи Казначейства не проводять оплату судового збору.

Щодо заяви в частині відстрочення оплати судового збору.

Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Одночасно статтею 8 Закону України "Про судовий збір" визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, наведеними правовими нормами Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору.

Суд зауважує, що позивач не є суб`єктом, визначеним статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення названого Суду від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 27).

Одночасно у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

Статтею 129 Конституції України, як однією із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При здійсненні судочинства, суд повинен забезпечити процесуальну рівність сторін, не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою.

Так, відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку, обов`язок учасника справи щодо сплати судового збору за подання позову передбачений Законом України «Про судовий збір», і не може порушити принципу розумної пропорційності, доступу до суду, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» станом на час розгляду заяви позивача органам податкової служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Територіальні органи Державної податкової служби є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка звертається до суду повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно сплати судового збору за подання позову та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.

Проаналізувавши викладе та зміст клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд вважає, що відповідачем не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність достатніх підстав для відстрочення сплати судового збору, та не обґрунтовано належними і допустимими доказами відсутність можливості сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі.

За вказаних обставин та з урахуванням встановленого наведеними законодавчими приписами режиму правового регулювання процедури відстрочення оплати судового збору, визначених законодавцем умов та підстав для цього, заява позивача задоволенню не підлягає.

Щодо заяви позивача в частині продовження строку усунення недоліків позову або відстрочення оплати судового збору, суд зауважує, що позивачем не надано суду жодного доказу можливості сплати судовий збір у визначений судом строк в майбутньому.

З урахуванням наведеного вище, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу можливості сплатити судовий збір у визначений судом строк в майбутньому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про продовження строку усунення недоліків позову.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки, станом на 10 листопада 2022 року позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 30 травня 2022 року, отже є підстави для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 160, 161, пунктом 1 частини 4 статті 169, частиною 8 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви про продовження строку усунення недоліків позову або відстрочення оплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву Головного управління Державної податкової служби у м. Києві як відокремлений підрозділ Державної податкової служби повернути без розгляду.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко