Справа № 600/7272/21-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/7272/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

10 листопада 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дiї Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо припинення виплати пенсії з 01.12.2018 по 31.05.2019 та щодо припинення нарахування та виплати пенсії з 01.06.2019 року по день звернення з позовом;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області здійснити виплату нарахованої пенсії у розмірі 12091,59 грн. за період з 01.12.2018 по 31.05.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області здійснити нарахування тa виплату пенсії починаючи з 01.06.2019 по день звернення з позовом;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області здійснювати нарахування та виплату пенсії щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.04.2022 року позов задоволено частково.

Зокрема, судом визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року та щодо припинення нарахування і виплати його пенсії з 01 червня 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області здійснити виплату нарахованої пенсії ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року у розмірі 12091,59 грн. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області здійснити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення в цій частині та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, проаналізувавши апеляційну скаргу, зміст оскаржуваного рішення, наявні у матеріалах справи докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення та, зважаючи на характер спірних правовідносин, не встановила необхідності проводити розгляд справи у судовому засіданні за участі сторін, тож апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом першої інстанції, що позивач є громадянином України, який перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та одержував пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Періодично позивач знаходиться на лікуванні в Сполучених Штатах Америки.

Згідно з матеріалами справи пенсію позивач отримував на особистий розрахунковий рахунок, відкритий у АТ КБ "Приватбанк", однак з грудня 2018 року перерахування сум пенсії на розрахунковий рахунок у банку було припинено та виплату пенсії переведено на відділення поштового зв`язку, а з 01 червня 2019 року, у зв`язку з тривалим неотриманням позивачем пенсії протягом 6 місяців підряд, нарахування та виплату такої пенсії призупинено до з`ясування обставин та встановлення підстав для її поновлення.

Відповідно до довідки про розмір пенсії позивача за період з 01 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року (з моменту неотримання на поштовому відділенні до припинення виплати), розмір невиплаченої пенсії за вказаний період становить 12091,59 грн.

Позивач звертався до відповідача із заявою, яку надіслав зі Сполучених Штатів Америки, в якій просив виплатити нараховану йому пенсію за період з 01 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року у розмірі 12091,59 грн та поновити нарахування і виплату пенсії з 01 червня 2019 року шляхом перерахування коштів на особистий рахунок у банку.

Листом від 05 травня 2021 року №1441-1238/П-17/8-2400/21 відповідач відмовив позивачу у нарахуванні невиплаченої пенсії та поновленні виплати його пенсії, посилаючись на те, що відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596, у випадку, коли суми пенсії одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунку більше як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це пенсійний орган, а одержувач пенсії повинен подати в орган Пенсійного фонду нову заяву про виплату пенсії через установу банку. Пунктом 10 цього ж Порядку передбачено, що заява про виплату пенсії подається особисто одержувачем до пенсійного органу за місцем проживання одержувача або приймається від уповноваженого банку. Поряд з цим, у листі вказано, що Порядком №22-1 передбачено, що заява про продовження виплати пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, - через кожний рік дії такої довіреності, подається заявником особисто до органу, що призначає пенсію. Окрім цього, відповідач зазначив, що згідно зі статтею 49 Закону №-1058-IV з 01 червня 2019 року у зв`язку з неотриманням пенсії протягом 6 місяців підряд виплату позивачу пенсії призупинено до з`ясування обставин та встановлення підстав для її поновлення. При цьому, позивача повідомлено про те, що для вирішення питання поновлення виплати пенсії та подальшого перерахування коштів на банківський рахунок він має право звернутися з певними документами до найближчого сервісного центру. До того ж, у листі зазначено про відсутність діючої угоди між Україною та Сполученими Штатами Америки про співробітництво в галузі пенсійного забезпечення.

Згодом, представник позивача Перепелюк Василь Васильович, представляючи інтереси позивача на підставі довіреності, яка міститься в матеріалах справи, звернувся до відповідача із заявою про виплату нарахованої раніше пенсії позивачу та поновлення нарахування і виплати пенсії позивачу, за результатами розгляду якої відповідач листом від 04 жовтня 2021 року №2400-1708-8/34837 відмовив у поновленні виплаті пенсії позивачу. При цьому, крім зазначених у листі від 05 травня 2021 року №1441-1238/П-17/8-2400/21 підстав, відповідач наголошував на тому, згідно пункту 4.1. Порядку №22-1 заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймається органом, що призначає пенсію, за наявності у особи всіх документів. Таким чином, для вирішення питання про поновлення виплати пенсії та отримання коштів на банківський рахунок довіритель, тобто позивач, має право особисто звернутися до відділу обслуговування громадян із певними документами.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у виплаті нарахованої пенсії за період з 01 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року та нарахуванні і виплаті пенсії з 01 червня 2019 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як громадянин України, у незалежності від місця свого тимчасового проживання, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивача щодо зобов`язання відповідача здійснювати нарахування та виплату пенсії позивачу щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом, спрямована на вчинення дій суб`єктом владних повноважень на майбутнє, а тому задоволенню не підлягає.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі змістом статті 51 Закону №1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Водночас, відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку (пункт 16).

Відповідно до п.10 заява про виплату пенсії подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або приймається органом Пенсійного фонду України через установи уповноваженого банку.

З урахуванням зазначених положень законодавства позивач повинен особисто звернутись до пенсійного органу із заявою про відновлення виплати пенсії та отримання пенсії за довіреністю, про що його було повідомлено управлінням Пенсійного фонду України. Однак, не мав змоги зробити цього.

Таким чином, починаючи з 01.12.2018 позивач не отримує пенсію із урахуванням об`єктивних обставин, пов`язаних з неможливістю особисто з`явитись до пенсійного органу з метою переоформити і отримувати пенсію, що підтверджується матеріалами справи.

В силу положень частин 1, 2 статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Суд враховує, що право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом та гарантується законом.

З урахуванням усіх обставин, встановлених у справі, суд вважає, що право позивача на виплату належних йому сум пенсії з 01.12.2018 підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області необгрунтовано відмовив позивачу у виплаті неотриманих сум пенсії за період з 2018-2021 р.р. з посиланням на відсутність угоди між Україною та США, а також письмової заяви, поданої особисто.

Згідно з ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.