Справа № 620/3542/19
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 листопада 2022 року

м. Київ

справа №620/3542/19

адміністративне провадження №К/990/756/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів: Радишевської О.Р., Смоковича М.І.,

розглянув у письмовому провадженні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за її позовом до Офісу Генерального прокурора, третя особа - Громадська організація «Союз юристів України», про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України та з урахуванням заяви від 10.01.2020 про зміну предмета позову просила: визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 04.11.2019 № 1337ц про звільнення її з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України; зобов`язати Офіс Генерального прокурора поновити (призначити) її на рівнозначну посаду прокурора відділу або адміністративну посаду в Офісі Генерального прокурора;- стягнути з Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 16.11.2019.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 04.11.2019 №1337ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України; поновлено ОСОБА_1 на займаній посаді з 16.11.2019; стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.11.2019 по 06.07.2021 в розмірі 622 473 грн 94 коп. без урахування податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, позивачка оскаржила її в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, в межах доводів ОСОБА_1 про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII та підпункту 1 пункту 19 розділу ІІ Закону №113-ІХ у випадку подання прокурором заяви про переведення невстановленої форми, що, на думку позивачки, не відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування наведених норм матеріального права в подібних правовідносинах, сформульованим у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №200/13482/19-а.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження на 10 листопада 2022 року.

07 листопада 2022 року ОСОБА_1 подала клопотання про зупинення провадження у справі відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі №3-5/2022 (9/22) за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6, абзацу першого пункту 7, підпункту 1 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 №113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №113-ІХ).

На обґрунтування клопотання позивачка зазначила про очевидний зв`язок між питаннями, порушеними у цій адміністративній справі (щодо законності звільнення прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» і підпункту 1 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ), та очікуваним рішенням Конституційного Суду України за наслідками розгляду конституційної скарги ОСОБА_2 .

Перевіривши наявність підстав для зупинення провадження у справі в контексті доводів позивачки, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються в іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Предметом судової перевірки у цій справі є законність наказу Генерального прокурора від 04.11.2019 року № 1337ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з неподанням заяви про переведення до Офісу Генерального прокурора та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію (підпункт 1 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ).

При цьому касаційне провадження у справі відкрито в межах доводів ОСОБА_1 про надання судом апеляційної інстанції неправильної правової оцінки її заяві на ім`я Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора та про намір пройти атестацію, яка, на думку позивачки, відповідала встановленим законом вимогам, що виключало можливість її звільнення за підпунктом 1 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ.

Як убачається з доданої до клопотання копії ухвали Третьої колегії суддів Другого сенату Конституційного Суду України від 29 вересня 2022 року №101-3(II)/2022 (справа №3-5/2022 (9/22), конституційне провадження у справі відкрито за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, яким установлено таке: «З дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Водночас цією ухвалою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу першого пункту 7, підпункту 1 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ через неприйнятність конституційної скарги.

Таким чином, виходячи з меж касаційного перегляду судових рішень у цій адміністративній справі та предмету конституційного провадження за конституційною скаргою ОСОБА_2 , колегія суддів не вбачає обставин, які би касаційний суд адміністративної юрисдикції не міг би встановити та оцінити на підставі зібраних доказів до вирішення Конституційним Судом України справи №3-5/2022 (9/22).

Слід також ураховувати, що за приписами частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, ймовірні наслідки ухвалення Конституційним Судом України рішення за результатом розгляду справи №3-5/2022 (9/22) не вплинуть на правовідносини, які виникли під час дії відповідних положень Закону №113-ІХ.

З огляду на викладене відсутні підстави для задоволення заявленого позивачкою клопотання.

Керуючись статтями 248, 345, 359 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №620/3542/19.

2 Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.А. Уханенко

Судді: О.Р. Радишевська

М.І. Смокович