Справа № 640/8663/22
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Київ № 640/8663/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДепартаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України
провизнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України від 16.05.2022 №92 о/с про звільнення полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління боротьби з наркозлочинністю в Київській області - начальника 2-го відділу (протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків та організаційно-аналітичної роботи);

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління боротьби з наркозлочинністю в Київській області - начальника 2-го відділу (протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків та організаційно-аналітичної роботи;

- стягнути з Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 77 557,41 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що перебуваючи у край емоційному стані від хвилювання за свою родину та неможливості їх побачити за весь час військової агресії російської федерації проти України, позивач 13.05.2022, будучи під психологічним тиском керівництва, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, написав рапорт про звільнення зі служби у поліції, хоча, насправді, наміру звільнятись не мав, внаслідок чого, як зазначено у позовній заяві, рапорт про звільнення зі служби у поліції від 13.05.2022 (п`ятниця) був написаний ним за відсутності власного внутрішнього воєвиявлення за вказівкою посадових осіб відповідача під впливом психологічного тиску. З огляду на викладене, у той самий день (13.05.2022) о 19 год. 20 хв. позивачем засобами кур`єрської доставки "Нова Пошта" надіслано на адресу відповідача рапорт про залишення рапорту про звільнення зі служби в поліції від 13.05.2022 без розгляду (отримано відповідачем 16.05.2022). Крім того, 14.05.2022 позивачем засобами поштового зв`язку "Укрпошта" (отримано відповідачем 19.05.2022) та 16.05.2022 (понеділок) безпосередньо через відділ документообігу відповідача повторно подано рапорт про залишення рапорту про звільнення зі служби в поліції від 13.05.2022 без розгляду. Вказане, за твердженням представника позивача свідчить про те, що позивач не мав дійсного наміру та бажання звільнятись зі служби. Проте, відповідачем вказані рапорти розглянуто не було, внаслідок чого, позивача безпідставно звільнено із займаної ним посади.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечення, а також витребувано від відповідачів докази та матеріали, необхідні для розгляду справи по суті.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши на правомірність оскаржуваного наказу, прийнятого відповідачем правомірно та у межах наданих останньому повноважень, з огляду на подання позивачем рапорту про звільнення. При цьому, як наголошено у відзиві, рапорти позивача про залишення без розгляду попереднього поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції отримані у день звільнення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2022 відмолено у задоволенні клопотання представника Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України про зупинення провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, наказом Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України від 10.03.2021 №45 о/с "По особовому складу" майора поліції ОСОБА_1 призначено заступником начальника управління боротьби з наркозлочинністю в Київській області - начальником 2-го відділу (протидії правопорушення на об`єктах легального обігу наркотиків та організаційно-аналітичної роботи), у порядку просування по службі.

Наказом Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України від 16.05.2022 №92 о/с "По особовому складу" підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління боротьби з наркозлочинністю в Київській області - начальника 2-го відділу (протидії правопорушення на об`єктах легального обігу наркотиків та організаційно-аналітичної роботи) з 16.05.2022 звільнено із служби у поліції, відповідно до п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію". В якості підстави для прийняття вказаного наказу визначено рапорт ОСОБА_1 від 13.05.2022.

Разом з тим, ОСОБА_1 подано до Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України рапорти від 13.05.2022 про залишення без розгляду попередньо поданого ним рапорту про звільнення зі служби від 13.05.2022, які, як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції, надійшли до відповідача 16.05.2022.

На підставі викладеного, вважаючи наказ Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України від 16.05.2022 №92 о/с "По особовому складу" протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

У силу ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Приписами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (надалі - Положення №114) передбачено, що це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Відповідно до п. 10 Положення №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно з пп. "ж" п. 63 Положення №114, особи рядового і молодшого начальницького складу, звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

У силу пп. «ж» п. 64 Положення №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою (п. 68 Положення №114).

З приводу викладеного слід зазначити, що оскільки Національна поліція входить до структури Міністерства внутрішніх справ, то в питаннях своєї діяльності та проходження служби працівники поліції, керуються в тому числі і нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ.

Суд зазначає, що вищезазначене виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів Кодексу законів про працю України з підстав поширення дій останнього лише за умови неврегульованості вказаних питань нормами спеціального законодавства.

Відтак, спеціальним актом законодавства, нормами якого врегульовані спірні правовідносини та чинним на час їх виникнення є Положення №114, можливість застосування якого передбачена п. 4 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Так, Верховний Суд України у постанові від 24.06.2014 №21-241а14 зазначив, що згідно з п. 68 Положення №114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.

Отже, видача уповноваженим органом наказу про звільнення працівника поліції зі служби до закінчення передбаченого п. 68 Положення №114 строку, якщо таке прохання не міститься у рапорті про звільнення, є протиправним. Проте, у межах передбаченого п. 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк. Такою домовленістю між сторонами (проханням), зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого п. 68 Положення №114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі №810/3376/16, від 20.12.2019 у справі №826/375/17 та від 09.02.2021 у справі №826/10404/16.

Як було зазначено вище, позивачем подано рапорт від 13.05.2022 про звільнення зі служби за власним бажанням. Проте, про наявність поважних причин, які перешкоджають проходженню публічної служби не вказував, про бажану дату звільнення в рапорті не зазначав. Вказані обставини відповідачем жодним чином не заперечувались.

Таким чином, оскільки в поданому позивачем рапорті про звільнення від 13.05.2022 не міститься інформації щодо дати звільнення, домовленості між сторонами щодо звільнення у більш короткий строк досягнута не була.

Отже, у відповідача були відсутні підстави для звільнення позивача зі служби до спливу тримісячного строку від дня попередження позивачем про своє бажання звільнитися.

За таких обставин, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а саме: приписів Положення №114, у відповідача були відсутні законодавчо мотивовані підстави для винесення наказу від 16.05.2022 №92 о/с "По особовому складу", а тому останній підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позивач поновленні на посаді, яку займав до звільнення

Крім того, ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «з» п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (надалі - Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Згідно з п. 2 Порядку №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п. 5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Порядку №100).

З наявної у матеріалах справи довідки від 01.07.2022 №27/22, виданої Департаментом боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України, сума середньоденної заробітної плати позивача складає 963,87 грн.

Оскільки днем звільнення позивача є 16.05.2022, період часу вимушеного прогулу позивача становить з 16.05.2022 по 10.11.2022 (дата ухвалення рішення) та становить 125 робочих дня.

Відтак, стягненню з Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 120 483,75 грн. (963,87 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 125 днів (робочі дні за час вимушеного прогулу) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України (, адреса: 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 24/2) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України від 16.05.2022 №92 о/с "По особовому складу".

Зобов`язати Департамент боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління боротьби з наркозлочинністю в Київській області - начальника 2-го відділу (протидії правопорушення на об`єктах легального обігу наркотиків та організаційно-аналітичної роботи).

Стягнути з Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2022 по 10.11.2022 у розмірі 120 483,75 грн. (ста двадцяти тисяч чотирьохсот вісімдесяти трьох грн. 75 копійок), з вирахуванням розміру обов`язкових платежів.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення з Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що складає 29 397,96 грн. (двадцяти дев`ять тисяч триста дев`яносто сім грн. 96 копійок), з вирахуванням розміру обов`язкових платежів, підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок