Справа № 160/17154/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 листопада 2022 року Справа №160/17154/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі №160/17154/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Віхрова В.С.) перебувала адміністративна справа №160/17154/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

26.10.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по справі №160/17154/21, в якій заявник просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у справі №160/17154/21 та зобов`язати відповідача (боржника) у вигляді УПФУ в Дніпропетровській області подати звіт про виконання рішення суду у встановлений строк.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач виконав рішення суду частково, сума заборгованості з пенсійних виплат в розмірі 83818,25 грн. не виплачена.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 призначено до розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по справі №160/17154/21 в порядку письмового провадження.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд заяви Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.3 ст. 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:

1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;

2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Оскільки в матеріалах справи наявна офіційна електронна пошта відповідача, останнього повідомлено про розгляд заяви шляхом направлення копії ухвали від 31.10.2022 на офіційну електронну адресу. Від відповідача надійшло підтвердження про отримання копії ухвали 31.10.2022 о 16 год. 08 хв., реєстраційний №59976/7.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не подано до суду пояснень на заяву про встановлення судового контролю.

Дослідивши матеріали заяви, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення заяви по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 у справі №160/17154/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не перерахунку з 01.12.2019 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №33/24-/С-609 від 01.06.2021 року, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок з 01.12.2019 року основного розміру пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №33/24-/С-609 від 01.06.2021 року, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області.

Рішення суду набрало законної сили 23.11.2021.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.10.2022 за вих. №30004-25023/Г-01/8-0400/22 позивача повідомлено, що на виконання рішення суду від 23.10.2021 у справі №160/17154/21 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 у розмірі 50% від грошового забезпечення 13523,13 грн, яке зазначене у довідці №33/24-/С-609 від 01.06.2021 та нараховано доплату за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 в сумі 83818,25 грн.

Зазначено, що виплату доплати пенсії, обчисленої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 у справі №160/17154/21 буде проведено після виділення бюджетних асигнувань в порядку черговості надходжень рішень суду до органу Пенсійного фонду.

Не погоджуючись з невиконанням рішення суду в частині невиплати нарахованої пенсії за попередні періоди, позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 382 КАС України передбачено підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

У відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 382 КАС України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу. Поряд з тим, суд зауважує, що такий захід судового контролю підлягає до застосування у разі не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертає увагу, що норма статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувана шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

Враховуючи позицію суддів, викладену в постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 800/592/17, Кодекс адміністративного судочинства України, в редакції, що застосовується з 15 грудня 2017 року, не пов`язує встановлення судового контролю за виконанням рішення суду із встановленням у резолютивній частині рішення суду відповідачу - суб`єкту владних повноважень обов`язку подати звіт про виконання судового рішення. Таким чином, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може як під час прийняття рішення у справі, так і після ухвалення рішення у справі (з урахуванням положень ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, метою застосування до суб`єкта владних повноважень судового контролю за виконанням рішення суду є дисциплінування боржників з метою своєчасного, якісного та належного виконання рішення суду, що набрало законної сили.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до частин 1 та 2статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

З аналізу наведених норм судом встановлено, що суд в межах провадження за заявою про встановлення судового контролю має встановити повноту виконання рішення суду боржником.

Як було зазначено вище, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 у справі №160/17154/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок з 01.12.2019 основного розміру пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №33/24-/С-609 від 01.06.2021, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області.

Вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести виплату, рішення суду від 23.10.2021 у справі №160/17154/21 не містить.

Суд звертає увагу заявника, що позовну заяву було задоволено частково. В мотивувальній частині рішення було зазначено наступне:

«Стосовно позовної вимоги про виплату недоплаченої суми пенсії єдиноразовим платежем, суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в оскаржуваних правовідносинах нормативно, а після набрання чинності рішенням суду в межах даної справи, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами (не разово), так і загальною (однією) сумою (разово), а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці».

Таким чином, судом було відмовлено у задоволенні позовної вимоги про виплату пенсії єдино разовим платежем. Судом було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок на підставі відповідної довідки.

Відповідачем вказану вимогу зобов`язального характеру, вказану в резолютивній частині рішення суду, виконано, позивач не зазначає про незгоду з неналежним виконанням рішення суду в цій частині.

Отже, підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в тій частині, яка не зазначена в резолютивній частині рішення суду є неприпустимим та суперечить меті встановлення судового контролю.

Додатково, суд зазначає, що відповідачем не спростовується невиплата доплати за рішенням суду, в листі від 04.10.2022 за вих. №30004-25023/Г-01/8-0400/22 вказано, що виплата суми коштів відбудеться після виділення додаткових бюджетних призначень.

Отже, судом не встановлено умислу органу Пенсійного фонду, спрямованого на невиплату доплати.

У постанові Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19 зазначено, що Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

В ухвалі Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 16 липня 2018 року у справі № 811/1469/18 зазначено, що Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі та зобов`язання відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк у цій справі, у зв`язку з відсутністю зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 у справі №160/17154/21 здійснити виплату пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоцільність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 243, 248, 382 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі №160/17154/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова