Справа № 640/12855/19
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року місто Київ №640/12855/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом доОСОБА_1 Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.02.2019 №,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 19.02.2019 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки під час його прийняття відповідачем було не враховано відомостей, що містяться у акті про фактичне проживання особи від 03.01.2018, відповідно до якого позивач разом зі своєю cім`єю протягом трьох місяців фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 (суддя Шрамко Ю.Т.) відкрито провадження в адміністративній справі №640/12855/19, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, справу в порядку п.п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передано на повторний автомазитований розподіл справ між суддями.

Відповідно до частини дев`ятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з протоколом повтороного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/12855/19 передано на розгляд судді Іщуку І.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №640/12855/19 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 23.08.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки за результатами камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік встановлено, що у ОСОБА_1 відсутні законодавчі підстави для нарахування податкової знижки за частиною суми по іпотечному житловому кредиту, а в наданих платіжних (розрахункових) документах не визначено суми сплачених процентів за користування іпотечним кредитом.

Позивачем через канцелярію суду 07.02.2020 подано до суду клопотання про долучення додаткових документів, а саме, копій меморіальних ордерів за вересень, жовтень, листопад та грудень 2017 року, які підготовлені АТ "Кредобанк" та підтверджують суму відсотків, сплачених за договором іпотеки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2022 адміністративну справу № 640/12855/19 справу прийнято до провадження суддею Іщуком І.О., справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Суд зазначає, що згідно з ухвалою про відкриття провадження у цій справі сторонам була надана можливість повною мірою скористатися своїми процесуальними правами, у тому числі, але не виключно, надати суду відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, пояснення з приводу заявлених позовних вимог, а також докази, які заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

Розглянувши всі наявні в матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем з метою включення до податкової знижки частини суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, фактично сплачених протягом звітного податкового року, 27.12.2018 подано декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві для здійснення камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи.

Відповідно до акта про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 16.01.2019 №249/26-15-13-11-21 податковим органом було відмовлено у включенні до податкової знижки частини суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, фактично сплачених протягом звітного податкового року, оскільки об`єкт житлової іпотеки, згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію використовується як основне місце проживання з 19.12.2018.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивач подав заперечення на вказаний вище акт перевірки, за результатом розгляду яких відповідачем було прийнято рішення про залишення без змін акта перевірки, а заперечення позивача без задоволення.

Позивачем 22.09.2019 отримано податкове повідомлення-рішення від 19.02.2019 №, на яке 01.03.2019 була подана скарга в порядку ст. 56 ПК України до Державної фіскальної служби України, однак за результатами її розгляду, оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наступне.

Пунктом 37.1. статті 37 Податкового кодексу України передбачено, що підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Таким чином, механізм та правила реалізації права платника податку на податкову знижку визначаються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 166.1.1 пункту 166.1 статті 166 Податкового кодексу України платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

За приписами підпункту 166.1.2 пункту 166.1 статті 166 Податкового кодексу України підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Відповідно до підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 Податкового кодексу України до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Пунктом 166.3 статті 166 Податкового кодексу України визначено перелік витрат, дозволених до включення до податкової знижки.

Платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу (підпункт 166.3.1).

Статтею 175 Податкового кодексу України регулюється визначення суми процентів, сплачених платником податку за користування іпотечним житловим кредитом з метою нарахування податкової знижки.

Відповідно до пункту 175.1 статті 175 Податкового кодексу України платник податку - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року.

При сплаті процентів за іпотечним житловим кредитом в іноземній валюті сума платежів за такими процентами, здійснених в іноземній валюті, перераховується у гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діє на день сплати таких процентів.

Таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема, згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

В акті перевірки контролюючим органом встановлено, що у позивача відсутні законодавчі підстави для нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового 2017 року, оскільки об`єкт житлової іпотеки, згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію, використовується як основне місце проживання з 19 грудня 2018 року.

Разом з тим, з аналізу частини третьої пункту 175.1 статті 175 Податкового кодексу України не вбачається, що місце проживання платника податків за адресою іпотечного житла повинно підтверджуватись виключно відміткою в паспортному документі.

Пунктом 175.1 статті 175 Податкового кодексу України встановлено, що саме платник податку має право визначати іпотечне житло як основне його місце проживання, що зроблено позивачем при поданні податкової декларації.

З огляду на вказане, законодавцем не встановлено необхідності підтвердження місця проживання виключно відміткою в паспортному документі, а лише зазначено один зі способів підтвердження місця проживання.

Позивачем до матеріалів справи долучено акт про фактичне проживання від 03 січня 2018 року, складений начальником Житлово - експлуатаційної дільниці №901 про те, що ОСОБА_1 та його сім`я у складі дружини та двох дітей проживають за адресою: АДРЕСА_1 протягом 3 місяців.

Також, як на підтвердження фактичного проживання за зазначеною адресою позивачем долучено:

- договір від 22 листопада 2017 року №60100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також акт №0;

- договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) від 08 листопада 2017 року №.

Також, матеріалами справи спростовуються доводи відповідача стосовно відсутності у позивача законодавчих підстав для нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового 2018 року, оскільки сума витрат, сплачених у вигляді відсотків за користування іпотечним житловим кредитом, не підтверджена платіжними (розрахунковими) документами, позивачем долучено наступні меморіальні ордери: від 29.09.2017 №57276411 на суму 1228,07 грн.; від 31.10.2017 №64301727 на суму 9508,53 грн.; від 30.11.2017 №70489598 на суму 9163,06 грн.; від 29.12.2017 №76976108 на суму 9434,25 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №640/13830/20 та від 15.04.2021 у справі №640/23624/20.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем дотримані умови для отримання податкової знижки за користування іпотечним житловим кредитом за наслідками звітного (податкового) 2017 року, з огляду на що, визначення контролюючим органом позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 5283,38 грн. є протиправним, а тому, позовні вимоги підлягали задоволенню.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, ГУ ДПС у м. Києві приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення, діяло поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, судові витрати розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 19.02.2019 №.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.