Справа № 758/14512/20
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

при секретарі Хмарській К.І.

за участю:

представника позивача Тараскіна К.О.

представника відповідача: Холодкова О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Енергетичної митниці Держмитслужби (далі по тексту - відповідач, Енергетична митниця) в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови у справах про адміністративне правопорушення, а саме:

- № 0055/90301/18 від 15.02.2019;

- № 0054/90301/18 від 15.02.2019;

- № 0056/90301/18 від 15.02.2019;

- № 0049/90301/18 від 14.12.2018;

- № 0050/90301/18 від 14.12.2018;

- № 0048/90301/18 від 14.12.2018;

- № 0047/90301/18 від 14.12.2018;

- № 0046/90301/18 від 14.12.2018;

- № 0037/90301/18 від 13.11.2018;

- № 0038/90301/18 від 13.11.2018, та закрити провадження у справах про порушення митних правил.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року зазначений позов задоволено частково.

Скасовано постанови у справах про адміністративне правопорушення, а саме: постанови Енергетичної митниці Держмитслужби № 0055/90301/18 від 15.02.2019; № 0054/90301/18 від 15.02.2019; № 0056/90301/18 від 15.02.2019; № 0049/90301/18 від 14.12.2018; № 0050/90301/18 від 14.12.2018; № 0048/90301/18 від 14.12.2018; № 0047/90301/18 від 14.12.2018; № 0046/90301/18 від 14.12.2018; № 0037/90301/18 від 13.11.2018 та № 0038/90301/18 від 13.11.2018.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Енергетичною митницею подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, до відділу митного оформлення «Київ» митного поста «Центральний» Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України представником митного брокера ТОВ «Інтер Брок Сервіс» Горкушою І.М., згідно договору доручення, укладеного між ТОВ «Інтер Газ Трейдінг» та ТОВ «Інтер Брок Сервіс», подано періодичну митну декларацію в митному режимі імпорт типу «IM40PP».

Згідно поданих до митного оформлення документів, товар переміщувався за Рамковим контрактом купівлі-продажу природного газу від 22.02 2018 року та Окремої угоди, продавцем товару виступало SGaz (Словацька Республіка), покупцем та одержувачем товару є ТОВ «Інтер Газ Трейдінг».

Згідно з поданими періодичними митними деклараціями представником митного брокера ТОВ «Інтер Брок Сервіс» Горкушою І.М. було заявлено необхідні відомості про товар.

Разом з тим, Енергетичною митницею відмовлено підприємству у проведенні митного оформлення, з огляду на порушення норм статті 335 Митного кодексу, якими передбачена необхідність надання декларантом до митниці певних документів.

У зв`язку з відсутністю повного пакету документів, необхідних для митного оформлення, а також сплатити обов`язкові митні платежі в повному обсязі, Енергетичною митницею винесено постанови про порушення митних правил № 0055/90301/18 від 15.02.2019; № 0054/90301/18 від 15.02.2019; № 0056/90301/18 від 15.02.2019; № 0049/90301/18 від 14.12.2018; № 0050/90301/18 від 14.12.2018; № 0048/90301/18 від 14.12.2018; № 0047/90301/18 від 14.12.2018; № 0046/90301/18 від 14.12.2018; № 0037/90301/18 від 13.11.2018; № 0038/90301/18 від 13.11.2018 про адміністративні стягнення у вигляді штрафу з ОСОБА_1 , який є директором та головним бухгалтером ТОВ «Інтер Газ Трейдінг» (далі по тексту - оскаржувані постанови).

Підставою для винесення оскаржуваних постанов став висновок Енергетичної митниці про переміщення обсягів газу на підставі акту транспортування природного газу та довідки щодо отримувачів природного газу, наданих ПАТ «Укртрансгаз».

Так, митний орган зазначив, що ТОВ «Інтер Газ Трейдінг» зверталося до митниці для митного оформлення товару, проте не надавало акт прийому-передачі товарів та не перераховувало кошти на депозитний рахунок митниці для сплати митних платежів у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного контролюючий орган дійшов висновку, що директор ТОВ «Інтер Газ Трейдінг» - Суханицький М.В. не забезпечив можливість подання додаткової митної декларації з повним пакетом товаро-супровідних документів на товар, а саме: акт прийому-передачі товарів та не забезпечив сплату податку на додану вартість, чим вчинив порушення митних правил, відповідальність, за яке передбачена ст. 485 Митного кодексу України, а саме інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Вважаючи оскаржувані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, дійшов висновку про відсутність на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності достатніх доказів, які свідчили б саме про умисел позивача (винних, умисних або з необережності його дій чи бездіяльності), а отже у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, зокрема порушення митних правил відповідно до статті 485 Митного кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті та доводи апеляційних скарг і учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Митним кодексом України (далі по тексту - МК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Нормами статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч. 1, п. 5 ч.8 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Відповідно до ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 458 МК України регламентовано, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, положеннями статті 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, протягом січня-липня 2018 року ТОВ «Інтер Газ Трейдінг» (код ЄДРПОУ, 41334230), на підставі оформлених Енергетичною митницею періодичних митних декларацій на митну територію України переміщено товар «природний газ», в обсязі 48 574,642 тис. м 3, який в подальшому реалізований суб`єктам господарської діяльності.

Відповідно до ч.4 статті 260 МК України, періодична митна декларація може подаватися на регулярне переміщення через митний кордон України товарів однією і тією ж особою на одних і тих же умовах та підставах протягом не більше 180 днів та під зобов`язання про подання додаткової декларації на товари, переміщені за періодичною митною декларацією протягом попереднього календарного місяця, у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Нормами п. 26 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.05.2012 №450, встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, у термін до 15 числа місяця, що настає за кожнім календарним місяцем переміщення товарів через митний кордон України за періодичною митною декларацією, зобов`язані:

- подати додаткову декларацію із зазначенням точних відомостей про товари, переміщені за періодичною митною декларацією відповідно до заявленого митного режиму протягом відповідного календарного місяця;

- подати передбачені законодавством документи, необхідні для здійснення митного оформлення товарів;

- сплатити митні платежі, що справляються під час переміщення або у зв`язку з переміщенням товарів через митний кордон України.

Відповідно до вимог статті 261 МК України, у разі подання відповідно до статей 259 і 260 МК України попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до Митного кодексу України, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Разом з тим, митне оформлення зазначених обсягів природного газу, переміщених через митний кордон України протягом січня - липня 2018 року, станом на момент розгляду справи, не завершене та митні платежі ТОВ «Інтер Газ Трейдінг» до Державного бюджету України не сплачено.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що під час звернення до митного органу з метою проведення митного оформлення згаданих партій природного газу, ТОВ «Інтер Газ Трейдінг» не надало повного пакету визначених законодавством документів, а саме: відсутні акти приймання-передачі природного газу та на рахунку, відкритому на ім`я митних органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, відсутні авансові платежі (передоплата) платника податків, як попереднього грошового забезпечення сплати майбутніх митних платежів).

З огляду на вказане, Енергетичною митницею відмовлено ТОВ «Інтер Газ Трейдінг» у проведенні митного оформлення, з огляду на порушення норм статті 335 МК України, якими передбачена необхідність надання декларантом до митниці визначених на законодавчому рівні документів.

Крім того, згідно з нормами статті 335 МК України при переміщенні товарів через митний кордон України трубопровідним транспортом, до митного органу подається акт приймання-передачі товарів або довідка, що підтверджує кількість товарів.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що за відсутності актів приймання-передачі газу, ТОВ «Інтер Газ Трейдінг» мало надати довідку щодо переміщеного протягом січня-липня 2018 року обсягу природного газу складену перевізником, та здійснити митне оформлення вищевказаних обсягів «природного газу».

Проте, ТОВ «Інтер Газ Трейдинг», в особі директора Суханицького М.В., не здійснено відповідно до вищезазначених правових норм чинного законодавства належного оформлення вищевказаних обсягів «природного газу», що у свою чергу поряд з несплатою належної суми ПДВ, не дало можливості завершити митне оформлення та перерахувати митні платежі до Державного бюджету України в розмірі 73 мільйона грн.

Таким чином, ТОВ «Інтер Газ Трейдінг», в особі директора Суханицького М.В., своїми протиправними діями уникнуло обов`язку сплати до Державного бюджету України встановлених законодавством податків та зборів, у зв`язку з чим, Енергетичною митницею правомірно застосовано до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, за вчинення порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

Щодо посилань суду першої інстанції на правові положення Закону України від 19.09.2013 № 584-V11 «Про митний тариф», який втратив свою чинність 04.06.2020 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що норми вказаного закону не стосуються обставин даної адміністративної справи та предмету спору. Відповідно правові висновки викладені в постанові Верховного суду від 13.12.2018 року по справі № 759/360/17 не підлягають застосуванню в даному випадку.

В частині доводів апелянта про те, що «ТОВ «Інтер газ Трейдінг» не надало відповідачу акт за підсумками поставки газу для завершення митного оформлення товару, оскільки вказані акти не були підписані контрагентами, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, позивач зазначає, що митним органом помилково не взято до уваги, що невиконання обов`язку надати відповідачу акт за підсумками поставки газу для завершення митного оформлення товару було обумовлено не умислом директора Суханицького М.В., як посадової особи ТОВ «Інтер Газ Трейдінг», а об`єктивною неможливістю її надати через не підписання контрагентами вказаних актів.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи апелянта не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог статті 261 МК України, у разі подання відповідно до статей 259 і 260 Митного кодексу України попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до Митного кодексу України, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Відповідно до підпункту «б» п. 5 ч. 1 статті 335 МК України визначено, що при переміщенні трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, окрім іншого, подається акт прийому-передачі товарів або довідка, що підтверджує кількість товарів.

Отже, з метою забезпечення подання додаткової митної декларації, у відповідності до статті 261 МК України, з дотриманням всіх умов, передбачених ч. З статті 75 МК України, зокрема для поміщення товарів у митний режим імпорту, особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, зобов`язана:

- подати до митного органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари;

- сплатити митні платежі, якими, відповідно до законів України, обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту;

- виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У даному випадку, у зв`язку із поданням ТОВ «Інтер Газ Трейдінг» митних декларацій із неповним пакетом документів, а саме: через відсутність актів приймання-передачі газу та коштів на рахунку, відкритому на ім`я митних органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, митним органом кожного разу оформлювались картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

При цьому, у картах відмови у прийнятті митної декларації, серед вимог, виконання яких забезпечує можливість її прийняття до митного оформлення, посадові особи митного органу зазначали можливість відповідно до норм статті 335 МК України надання довідки, що підтверджує кількість товару, замість акту приймання-передачі.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що ТОВ «Інтер Газ Трейдинг», в особі Суханицького М.В., мало можливість, у відповідності до правових норм статті 335 МК України, надати замість акту/актів приймання-передачі природного газу - довідки про кількість товару, який видано перевізником газу, та завершити митне оформлення з дотриманням вимог законодавства. Між тим, ані ТОВ «Інтер Газ Трейдинг», ані ОСОБА_1 , який є відповідальною особою, зазначеного здійснено не було.

Проте, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що порушення допущені позивачем є систематичними та носять триваючий характер.

Отже, ОСОБА_1 , як керівник ТОВ «Інтер Газ Трейдинг», мав можливість та обов`язок, визначений на законодавчому рівні, надати митному органу замість акту/актів приймання-передачі природного газу - довідки про кількість товару, який видано перевізником газу, проте, зазначеного здійснено не було, що свідчить про прямий умисел позивача, яким характеризується суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до ст. 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до ст. 65 Господарського кодексу України, керівники підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства.

Так, згідно інформаційних баз даних Державної фіскальної служби України та Державної митної служби України, ОСОБА_1 призначено на посаду директора та головного бухгалтера ТОВ «Інтер Газ Трейдінг», починаючи з 04.07.2017 року.

Таким чином, на час вчинення правопорушення ОСОБА_1 виконував організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські обов`язки директора ТОВ «Інтер Газ Трейдінг», тобто був посадовою особою зазначеного підприємства і ніс відповідальність за дотримання вимог наступних нормативно-правових актів, зміст яких йому був достовірно відомий.

Згідно з ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 16 Податкового Кодексу України, передбачено обов`язок вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України та законами з питань митної справи, повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця.

Також, у відповідності до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 966-XIV від 16.07.1999 (зі змінами та доповненнями) на ОСОБА_1 , як посадову особу - директора ТОВ «Інтер Газ Трейдінг», покладено відповідальність за організацію та ведення бухгалтерського обліку, забезпечення фіксування фактів, здійснення всіх господарських операцій у первинних документах керованого ним підприємства, збереження оброблених документів, реєстрів і звітності протягом строку перебування на посаді.

З огляду на викладене, на ОСОБА_1 , у відповідності до зазначених вимог законодавства, також покладено відповідальність за правильне ведення бухгалтерської і податкової звітності ТОВ «Інтер Газ Трейдінг», повне відображення в обліку за звітний період доходів і витрат підприємства, своєчасне нарахування та сплату у повному обсязі податків та обов`язкових зборів до державного бюджету України.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що станом на момент розгляду справи, ТОВ «Інтер Газ Трейдинг», в особі Суханицького М.В., обов`язок по сплаті митних платежів до Державного бюджету України в розмірі 73 мільйона грн. виконано не було, належних доказів, які б спростовували зазначене не надано ані суду першої інстанції, ані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідно оскаржувані постанови Енергетичної митниці є законними, а тому не підлягають скасуванню.

Натомість, судом першої інстанції помилково не надано оцінку спірним правовідносинам в цій частині та не взято до уваги вказані обставини.

Колегія суддів апеляційної інстанції проаналізувавши вищезазначені правові положення та обставини справи доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, через їх необґрунтованість та безпідставність.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).

Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

У даному випадку, Енергетичною митницею, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність оскаржуваних постанов та надано обґрунтовані доводи їх прийняття, відповідно до норм чинного законодавства.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем законно та обґрунтовано прийнято оскаржувані постанови про адміністративне стягнення у вигляді штрафу з ОСОБА_1 , який є відповідальною особою, а саме: директором та головним бухгалтером ТОВ «Інтер Газ Трейдінг».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 242, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби - задовольнити повністю.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 08.11.2022 року