Справа № 420/13772/22
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф. розглянувши в порядку спрощеного провадження у письмовому провадженні, адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

в с т а н о в и в:

ГУ ДПС у Одеській області (далі - позивач) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) у якому просить стягнути:

- податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 374,49 грн.;

- орендну плату з фізичних осіб у сумі 19789,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на 10.06.2022 року відповідно до довідки про податкову заборгованість розрахунку податкового боргу інтегрованої картки платника податків, податковий борг відповідача становить 20163 грн. 61 коп, який виник на підставі ППР № 0-1530 від 26.04.2021 року на суму 374,49 грн та ППР №5-1504 від 11.05.2021 року на суму 19789,12 грн. Контролюючим органом відповідачу була направлена податкова вимога та податкові повідомлення рішення, однак податковий борг не погашено.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково, а саме в частині податкового боргу по податку на нерухоме майно в сумі 374,49 грн. який вже сплатив. Щодо інших вимог то їх не визнав і зазначив, що зареєстрований та проживає з 1993 року у АДРЕСА_1 . Податкову вимогу та податкові повідомлення рішення не отримував, у поштових повідомленнях не розписувався, оскільки вони направлені за іншою адресою. Крім того, зазначив, що з 2017 року договорів оренди земельної ділянки не укладав та зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Ухвалою суду у справі відкрито спрощене провадження, розгляд призначено без повідомлення сторін.

Суд зазначає, що ГУ ДПС в Одеській області, відповідь на відзив до суду не направило, не надало доказів, спростувань чи пояснень, щодо обґрунтувань та заперечень позовних вимог відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Платник податків ОСОБА_1 займався підприємницькою діяльністю та відповідно до витягу з ЄДР ЮФ осіб таку діяльність припинив 28.12.2017 року, але не знятий з обліку.

Відповідно до цього ж витягу, наданого позивачем, місце проживання відповідача зазначено: АДРЕСА_2 . У розділі довідкові дані зазначено іншу адресу: АДРЕСА_1 .

Податкову вимогу від 12.07.2017 року направлено відповідачу 04.08.2017 року за адресою АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_1 отримав за два дні до її відправлення 02.08.2017 року відповідно до відміток у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. (а.с 13)

Податкові повідомлення-рішення направлені позивачу також за адресою АДРЕСА_2 . (а.с. 14-15)

Відповідно до копії паспорта місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Саме цю адресу зазначає позивач як постійне місце проживання з 1993 року, що підтверджується копією паспорта.

На підтвердження наявності боргу управлінням ДПС суду надано розрахунок виникнення податкового боргу, копію корінця податкової вимоги, витяг з інтегрованих карток платника по єдиному податку з фізичних осіб за 2021- 2022 р.р.

Згідно цих карток станом на 30.09.2021 року відображена недоїмка з податку на нерухоме майно на суму 374,49 грн.

Щодо орендної плати відповідно до інтегрованої картки зазначено станом на 31.05.2022 року недоїмку в сумі 19789,12 грн., але відсутні жодні відмітки про підстави нарахування сум орендної плати.

Дослідивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, оцінивши надані сторонами докази та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За приписами пунктів 36.1, 36.3 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За змістом п. 54.1 ст. 54, пунктів 56.17, 56.18 ст. 56 ПК України сума грошового зобов`язання та/або пені, самостійно обчислена платником податків та зазначена в податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, вважається узгодженою. Днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, визначеного рішенням контролюючого органу, вважається день закінчення процедури адміністративного оскарження, а в разі зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пп. 54.5 с. 54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Статтею 20 ПК України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Судом встановлено, що з метою забезпечення погашення податкового боргу контролюючим органом направлено відповідачу податкову вимогу від 12.07.2017 року за адресою АДРЕСА_2 . За цією ж адресою направлені і податкові повідомлення-рішення на підставі яких виник податковий борг, тоді як відповідач проживав і проживає за іншою адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідно до наведених доказів, враховуючи заперечення відповідача про те, що неотримував ні податкової вимоги, ні податкових повідомлень-рішень, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення не є узгодженими у відповідності до вимог Податкового Кодексу України, а відповідно звернення до суду до їх узгодження є передчасним.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів виконання позивачем зобов`язання щодо належного узгодження податкового боргу з урахуванням заперечень відповідача не надано.

Натомість, відповідачем надано належні та допустимі докази на підтвердження його заперечень яким є копія паспорту з відображенням місця проживання.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Євaропейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Євaропейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Слід зазначити, що часткове визнання позову та погашення податкового боргу з податку на нерухомість не впливає на суть прийнятого у цій справі рішення судом.

Суд зазначає, що у цій справі не є предметом розгляду законність податкових повідомлень рішень, а тому після належного виконання податковим органом вимог ПК України щодо узгодження податкових повідомлень рішень та за наявності підстав передбачених цим кодексом податковий орган не позбавлений права повторно звернутись до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

.