Справа № 200/19478/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року справа №200/19478/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі №200/19478/21 (головуючий І інстанції Циганенко А.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування до загального стажу позивача періодів: з 14.08.1978 по 08.11.1978, з 09.11.1978 по 10.04.1979, з 11.04.1979 по 03.05.1980, з 01.01.1984 по 14.04.1984, з 01.01.2001 по 31.12.2001;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального стажу періоди: з 14.08.1978 по 08.11.1978, з 09.11.1978 по 10.04.1979, з 10.04.1979 по 03.05.1980, з 01.01.1984 по 14.04.1984, які підтверджується записами в трудовій книжці;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2001;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2001 відповідно до п. 3-1 розділу 15 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зробити перерахунок пенсії з зарахуванням до загального стажу періодів: з 14.08.1978 по 08.11.1978, з 09.11.1978 по 10.04.1979, з 11.04.1979 по 03.05.1980, з 01.01.1984 по 14.04.1984, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 17.08.2021 (з дня призначення пенсії) з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначив, що з 17 серпня 2021 року йому призначена пенсія за віком відповідно до ст.26 Закону №1058.

Розрахунок стажу свідчить, що пенсійним органом не зараховано до страхового стажу спірні періоди трудової діяльності позивача.

Такі дії відповідача є протиправними, оскільки надані до пенсійного органу документи підтверджують страховий стаж роботи позивача у спірні періоди.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягала у не включенні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в колгоспі ім. Жданова з 14.08.1978 по 08.11.1978, з 09.11.1978 по 10.04.1979, з 11.04.1979 по 03.05.1980, з 01.01.1984 по 14.04.1984.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії позивача з дати її призначення, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. Жданова з 14.08.1978 по 08.11.1978, з 09.11.1978 по 10.04.1979, з 11.04.1979 по 03.05.1980, з 01.01.1984 по 14.04.1984, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Трудова книжка позивача не містить усіх необхідних відомостей за період його роботи в колгоспі, а уточнююча довідка позивачем не надана.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача, не надаючи оцінку рішенню в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

17 серпня 2021 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з розрахунком стажу, наданим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, до страхового стажу щодо спірних періодів зараховані: період строкової військової служби з 04 травня 1980 року по 16 червня 1982 року; період роботи в колгоспі з 17 червня 1982 року по 31 грудня 1983 року.

В трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 , виданої позивачу, внесені наступні записи:

в розділі ЧЛЕНСТВО В КОЛГОСПІ

запис №1 14.08.1978 прийнятий в члени колгоспу АДРЕСА_1 від 14.08.1978;

запис №2 14.04.1984 звільнений з членів колгоспу ім. Жданова, пр. №3 від 20.03.1984.

в розділі ТРУДОВА УЧАСТЬ В ГРОМАДСЬКОМУ ГОСПОДАРСТВІ

1978 рік 250 прмту* 250 врмту*

1979 рік 250 прмту 278 врмту

1980 служба в Радянській Армії

1981 служба в Радянській Армії

1982 125 прмту 125 врмту

1983 327 прмту 327 врмту

1984 0 прмту 23+25 врмту

* Примітка: прмту прийнятий колгоспом річний мінімум участі в громадському господарстві; вртму виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Згідно з квитанціями від 17.05.2011, 20.07.2001, 20.08.2001 ОСОБА_1 сплатив єдиний податок в сумі 135,00 гривень за кожною квитанцією.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості щодо його трудової діяльності в колгоспі, тому відповідач протиправно не зарахував період роботи позивача в колгоспі до страхового стажу.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі Закон № 1058, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно частини другої статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

На підставі частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року №401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України №1854 від 12 грудня 2002 року та №303 від 12 березня 2003 року.

Отже, під час обчислення страхового стажу позивача за період його роботи в колгоспі відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, були схвалені Союзною радою колгоспників 14 березня 1975 року та затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 (далі Основні положення).

Згідно з пунктом 1 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

На підставі частин першої та другої статті 53 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана […] на підставі членства в колгоспах […], незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Трудова книжка колгоспника, видана на ім`я ОСОБА_1 , не містить записів про невиконання позивачем без поважних причин в період його членства в колгоспі ім. Жданова встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Більш того, записи в трудовій книжці свідчать, що позивач в період роботи в колгоспі з 14.08.1978 року по 14.04.1984 року (за відліком років служби в армії) щороку виконував річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, а саме за 1978 рік - 250 прмту 250 врмту, за 1979 рік - 250 прмту 278 врмту, за 1982 рік - 125 прмту 125 врмту, за 1983 рік - 327 прмту 327 врмту, за 1984 рік - 0 прмту 23+25 врмту.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача роботу, виконувану на підставі членства в колгоспі ім. Жданова, а саме з 14.08.1978 по 08.11.1978, з 09.11.1978 по 10.04.1979, з 11.04.1979 по 03.05.1980, з 01.01.1984 по 14.04.1984.

Щодо доводів апелянта про необхідність підтвердження періодів трудової діяльності позивача в колгоспі уточнюючими довідками суд зазначає наступне.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1,2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

На підставі пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників уточнюючі довідки надаються у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Разом з тим, трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 містить відповідні записи, які не мають дефектів їх вчинення, містять посилання на відповідні накази, засвідчені печаткою колгоспу ім. Жданова.

Оскільки записи в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 здійснені у хронологічній послідовності, чітко зазначені номери та дати наказів, трудова книжка позивача містить необхідні записи про період його роботи в колгоспі ім. Жданова з 14.08.1978 по 08.11.1978, з 09.11.1978 по 10.04.1979, з 11.04.1979 по 03.05.1980, з 01.01.1984 по 14.04.1984, тому зазначені періоди повинні бути враховані до страхового стажу позивача.

Інші доводи апелянта висновок суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі №200/19478/21 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі №200/19478/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 листопада 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв