Справа № 346/2983/22
Суддя: Третьякова І. В.
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/2983/22
Провадження № 2-а/346/62/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в особі Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

29.07.2022р. ОСОБА_1 через свого представника адвоката Атаманюка В.М., звернувся до Коломийського міськрайонного суду з позовом в якому просив поновити строк на подання заяви, визнати незаконною та скасувати постанову серії БАБ №687261 від 07.06.2022р., якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він начебто 07.06.2022р. о 03:15 год. в с. П`ядики керував транспортним засобом без посвідчення водія, а саме рішенням Коломийського міськрайонного суду був позбавлений права керування, чим порушив п. 2.1 ПДР України. Позивач заперечує вказані обставини і стверджує, що дійсно 07.06.2022р. пішки йшов у пізній час доби додому з порушенням комендантської години і дана подія стала підставою для спілкування з працівниками поліції. Керування транспортним засобом ним не здійснювалося, відповідач доказів протилежного не надав, а тому безпідставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, оскільки в діях останнього не було складу інкримінованого йому правопорушення. Також позивач зазначив, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо під час ознайомлення в Коломийському міськрайнному суді з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 130 ч.3 КУпАП (справа №346/2201/22).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від29.07.2022р., головуючим суддею для розгляду даного позову було визначено суддю Коваленка Д.С.

Ухвалою судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.08.2022р. визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовом про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та поновлено строк звернення до суду. Прийнято адміністративний позов ОСОБА_1 та відкрито провадження. Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, з повідомленням учасників справи.

19.09.2022р. до суду надійшов відзив в якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, поліцейським було роз`яснено позивачеві його права та відповідно до вимог ст.. 278, 279 КУпАП розглянуто та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №687261 від 07.06.2022р. з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 20400,00 грн. Після складання постанови її було оголошено позивачу. Від отримання її копія ОСОБА_1 відмовився. Позицію позивача представник відповідача вважає хибною та помилковою, такою щоб ввести суд в оману аби уникнути адміністративної відповідальності, оскільки інспектором поліції було встановлено факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом. Таким чином, оскільки позивач раніше був позбавлений права керування транспортним засобом постановою Коломийського міськрайонного суду від 30.07.2021р. строком на три роки, працівник поліції правомірно і в межах своєї компетенції виніс відносно позивача постанову за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою від 29.09.2022р. було задоволено заяву про самовідвід судді Коломийського міськрайонного суду Коваленка Д.С. від участі в розгляді справи №346/2983/22. Суддю Коваленка Д.С. відведено від участі у розгляді даної справи.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату від 30.09.2022р., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено головуючим суддею Третьякову І.В.

За клопотанням представника позивача було витребувано з Коломийського міськрайонного суду справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП, складену відносно ОСОБА_1 №346/2201/22.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник подав до суду клопотання в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою від 07.06.2022 року ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення останнім п. 2.1 «а» ПДР України, оскільки 07.06.2022р. о 01:35 год. в с. П`ядики, водій керував транспортним засобом «Opel Insignia» д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, а саме рішенням Коломийського міськрайонного суду був позбавлений права керування.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Згідно з нормами статті 14 Закон України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353-XII (далі - Закон N 3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з статтею 16 Закону N 3353-XII водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

За пунктом 1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР України).

Згідно п. 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.4 «а» ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1

Згідно ст.. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

В якості письмових доказів до відзиву представником відповідача було долучено копію постанови Коломийського міськрайонного суду від 30.07.2021р., якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.09.2021р. постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.07.2022р. щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП залишено без змін.

Таким чином, матеріалами справи було належним чином підтверджено позбавлення позивача права керування транспортними засобами, що власне ним не заперечувалось. Відтак для доведення факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та законності притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.. 126 ч.4 КУпАП підлягає перевірці факт керування ним транспортним засобом, оскільки дані обставини ним не визнаються та заперечуються.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, тобто зрушення його з місця і як наслідок переміщення його в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року N 580-VIII (далі - Закон N 580-VIII), поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП).

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Аналіз змісту оскаржуваної постанови свідчить про те, що інспектор поліції не зазначив технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис вчиненого правопорушення, що вказує про недотримання встановлених частиною третьою статті 283 КУпАП вимог до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Графа 7 «До постанови додаються» не містить жодних вказівок наявності доказів в розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували факт адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_2 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В ухвалі від 11 серпня 2022р. суддя Коломийського міськрайонного суду Коваленко Д.С. зобов`язував Коломийський РВП ГУНП в Івано-Франківській області надати до суду у строк до 18 серпня 2022 року копію відеозапису події з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції, яка відбулась за участю ОСОБА_1 07 червня 2022 року.

Однак, в даній справі відповідні матеріали відеозапису відсутні, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом відповідачем не підтверджено, що свідчить про невиконання останнім свого обов`язку щодо доказування правомірності винесеної постанови.

За клопотанням представника позивача судом було витребувано та досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення №346/2201/22, згідно яких встановлено, що 07 червня 2022р. працівниками поліції відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №125921 за ст.. 130 ч.3 КУпАП.

Підставою для складання протоколу стало те, що 07.06.2022р. о 01:35 в с. П`ядики, Коломийського району, Івано-Франківської області по вул.. Петлюри, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Insignia» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за ст.. 130 ч.3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , Коломийський міськрайонний суд постановою від 27.09.2022р. закрив провадження у справі.

Своє рішення суд мотивував тим, що представлені в справі докази не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Суд відзначив, що на долученому до справи відеозаписі: « ОСОБА_1 з самого початку вказує, що не керував автомобілем, йшов додому пішки. І хоча недалеко від ОСОБА_1 стояв якийсь транспортний засіб, ззовні схожий на автомобіль, відеозапис не дає можливості встановити його марку, модель та номерний знак. Суд бере до уваги і те, що на неодноразові зауваження ОСОБА_1 , що то не його автомобіль і вів взагалі не їхав, а йшов, поліцейська тільки зазначила про те, що вони потім встановлять що то за автомобіль і взагалі їй не зрозуміло до чого тут машина, вона перевірить в якому стані ОСОБА_1 йде додому із порушенням комендантської години.

Відповідно до ч.6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин (постанова ВС від 18.05.2020 № 522/13192/15-цс).

Отже, суд приходить до висновку, що обставини недоведеності керування ОСОБА_1 07.06.2022р. о 01:35 в с. П`ядики, Коломийського району, Івано-Франківської області по вул.. Петлюри, транспортним засобом марки «Opel Insignia» д.н.з. НОМЕР_1 , які були встановлені в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.. 130 ч.3 КУпАП та відображені в постанові Коломийського міськрайнного суду від 27.09.2022р. мають преюдиціальне значення для даного спору, оскільки стосуються тих самих подій, за тих же обставин та відносно тієї ж людини.

Крім цього, судом додатково було досліджено матеріали відеозапису, який знаходиться в справі №346/2201/22 та встановлено, що на ньому дійсно не зафіксовано, як ОСОБА_1 керує транспортним засобом.

Суд зазначає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

В постанові від 30.05.2018 р. по справі N 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) Верховний Суд вказав, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

В даній справі за фактично встановлених судом обставин слід погодитися з твердженнями позивача про недоведеність факту керування ним транспортним засобом, а відтак і відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, оскільки дане твердження в ході розгляду справи відповідачем спростовано не було, тим самим правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та законність винесеної відносно нього постанови не доведено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №687261 від 07.06.2022р.. підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати в сумі 496,20 грн., понесені ним на сплату судового збору при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії БАБ №687261 від 07.06.2022р. винесену старшим інспектором ВП Коломийського РВП лейтенантом поліції Микитчук Богданою Богданівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.

Провадження по справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Третьякова І. В.