Справа № 400/10515/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/10515/21
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС СТАТУС» до Головного управління ДПС у Миколаївській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправним та скасування наказу №1951-П від 20 жовтня 2021 року «Про проведення фактичної перевірки», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС СТАТУС» звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.10.2021 за №1951-П «Про проведення фактичної перевірки»

В обґрунтування позову зазначив, що у наказі про призначення фактичної перевірки відсутні підстави для її призначення. Підставою для проведення фактичної перевірки є не нумероване позначення пункту та статті ПК України, а конкретні обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати. В наказі №1951-П відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності товариства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій була встановлена податковим органом. За відсутності підтвердження фактів порушення законодавства у ГУ ДПС у Миколаївській області відсутні правові підстави для здійснення перевірки. Зазначена позиція підтверджена судовою практикою, зокрема постановами Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №640/21536/19, від 19.11.2020 у справі №160/7971/19.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, позов товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС СТАТУС» до Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволений повністю.

Визнаний протиправним та скасований наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.10.2021 за №1951-П «Про проведення фактичної перевірки».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС СТАТУС» судові витрати в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Головне управління ДПС у Миколаївській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, посилаючись на правові позиції Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №810/1394/16 (провадження №К/9901/32687/17), від 5 листопада 2018 року у справі №803/988/17 (провадження №К/9901/13259/181, від 7 листопада 2019 року у справі №140/391/19 (провадження №К/9901/20421/19), від 10 квітня 2020 року у справі №815/1978/18, від 22 квітня 2021 у справі №805/3809/16-а, від 12 серпня 2021 року у справі №140/14625/20, зазначив, що фактична перевірка позивача також призначена й на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, і норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Крім того, апелянт зазначив, що норми ПК України не передбачають зобов`язання щодо зазначення контролюючим органом у Наказі про проведення фактичної перевірки конкретизації підстав, окрім перелічених у підпунктах 80.2.1-80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26 березня 2019 року №821/204/16 та від 10 квітня 2020 року №815/1978/19.

Також апелянт зауважив, що спірний наказ відповідає вимогам статті 81 ПК України, оскільки в ньому містяться всі необхідні реквізити, а саме - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, визначені Податковим кодексом України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, підпис керівника, тому підстави для його скасування відсутні.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ТОВ «АЗС «СТАТУС» зареєстроване юридичною особою 06.10.2017. Основним видом діяльності товариства є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

ТОВ «АЗС «СТАТУС» здійснює свою господарську діяльність за адресою вул. Очаківська, 1/1 м. Миколаїв, Миколаївська область.

20.10.2021 Головним управління ДПС у Миколаївській області виданий наказ №1851-П «Про проведення фактичної перевірки», відповідно до якого вирішено провести фактичну перевірку з 28.10.2021 тривалістю 10 діб, за період діяльності з 23.07.2021.

В якості підстав для проведення перевірки в наказі наявне посилання на п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України - здійснення функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

28.10.2021 працівники ГУ ДПС у Миколаївській області вийшли для проведення фактичної перевірки за адресою за адресою вул. Очаківська, 1/1 м. Миколаїв, але були не допущені до проведення перевірки ТОВ «АЗС» СТАТУС».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС у Миколаївській області не навело інформацію про порушення вимог законодавства, яка стала підставою для призначення фактичної перевірки та не навело її у наказі про призначення фактичної перевірки.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК України.

Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу підставою для призначення фактичної перевірки у ньому наведені підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. У наказі зазначено, що перевірка проводитиметься з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Слід зазначити, що за приписами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Дослідив зміст оскарженого наказу, апеляційний суд дійшов висновку, що у ньому відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім як на норму, що регулює питання призначення перевірки, - підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України; у наказі не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства.

Наведене свідчить про відсутність дійсних, фактичних підстав для його прийняття та необхідності здійснення податкового контролю за діяльністю позивача у формі фактичної перевірки.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування наказу від 20.10.2021 №1951-П «Про проведення фактичної перевірки» ТОВ «АЗС СТАТУС».

При виборі й застосуванні норми матеріального права до спірних правовідносин апеляційний суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №813/3977/16, від 18 грудня 2018 року у справі №820/4895/18, від 5 березня 2019 року у справі №820/4893/18, від 9 вересня 2020 року у справі №640/21536/19, від 2 грудня 2021 року у справі №120/3918/20-а, від 16 вересня 2021 року у справі №120/1431/20-а, як це передбачено приписами частини п`ятої статті 242 ПК України

При цьому апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 26 березня 2019 року №821/204/16 та від 10 квітня 2020 року №815/1978/19, оскільки до спірних правовідносин в цій справі потрібно застосовувати останню позицію Верховного Суду.

Апеляційний суд критично ставиться до доводив податкового органу про винесення за результатом проведеної перевірки податкових повідомлень-рішень, оскільки доказів зазначеного до суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

Відповідно до частин першої та другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як визначено частиною другою статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Абзацом другім частини другої статті 77 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи положення вищенаведених норм апеляційний суд вважає, що відповідачем не виконаний свій обов`язок щодо надання належних доказів в підтвердження законності оспорюваного наказу та не доведено наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 19, Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі №400/10515/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08.11.2022

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.