Справа № 160/8609/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2022 року м.Дніпросправа № 160/8609/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року у справі № 160/8609/21 (суддя Неклеса О.М., справа розглянута в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови від 29.12.2020 №226386 Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (далі - відповідач) про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позову зазначав, що автомобілем позивача здійснювалось перевезення сипучого вантажу, який не є сталим під час руху в транспортному засобі, а тому може змінювати розподіл навантажень на осі транспортного засобу у русі, що не було взято до уваги під час контролю. При здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійснені представником відповідача, на думку позивача, не можуть вважатись належними, оскільки вимірювання проведені без відповідної Методики, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом процесуальних норм, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору між сторонами.

Відповідачем було подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві відповідач стверджує, що суд не допускав порушень процесуальних норм, які б могли призвести до скасування рішення. Судом повно встановлені обставини справи, прийнято законне і обґрунтоване рішення, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся.

Заслухавши представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 10.11.2020 року, на підставі направлення на рейдову перевірку № 000241 від 05.11.2020 року, посадовими особами відповідача проводилась рейдова перевірка транспортних засобів на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, в місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на адміністративній території м. Києва та Київської області.

Під час рейдової перевірки, 10.11.2020 року о 12 год. 20 хв. у Київській області, м. Київ, Велика кільцева дорога, було зупинено транспортний засіб марки DAF ТЕ 85 XF, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом STAS S34-3A5 державний номер НОМЕР_2 .

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується ОСОБА_1 .. Водій, що знаходився за кермом транспортного засобу, передав для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та товаро-транспортну накладну №111431 від 09.11.2020 року.

Після перевірки документів, які надав водій співробітникам Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, було проведено ваговий контроль транспортного засобу та встановлено порушення норм, які зазначені в п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР України), а саме навантаження на одиночну вісь склало 13 280 кг при допустимій нормі 11 000кг, що складає 20, 73% перевищення параметрів від нормативу.

Посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 243836 від 10.11.2020 року з додатком у вигляді розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 045292 від 10.11.2020 року та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.11.2020 року №0013858.

Водій зі змістом акту перевірки був ознайомлений, від підпису та пояснення відмовився, про що зазначено у самому акті.

Для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, акт №243836 від 10.11.2020 року був направлений Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було надіслано на адресу позивача повідомлення про розгляд справи №100649/3.1/24-20 від 22.12.2020 року, в якому зазначалося про необхідність прибуття 29.12.2020 року о 10 год. 00 хв. у приміщення Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

29.12.2020 року в.о. начальника Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ФОП ОСОБА_1 , в ході якого встановлено допущення позивачем порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом №243836 від 10.11.2020 року. За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №226386 від 29.12.2020 року, якою до позивача застосовано адміністративно - господарський штраф у сумі 3 4000 грн.

Вважаючи постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновки, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснено працівниками Укртрансбезпеки відповідно до вимог Порядку №879, належним зважувальним обладнанням - ваги тензометричні автомобільні серії «Лахта - У», модель СВ 80000А, заводський номер №1017, що пройшли повірку. Виявлене порушення було належним чином зафіксовано у складених в результаті перевірки документах, які в повній мірі підтверджують порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт. В свою чергу, позивач жодними доказами не спростував встановлені під час розгляду справи обставини та не довів відсутність порушення ним законодавства про автомобільний транспорт.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до абз.2 ст.2 Закону України «Про транспорт» №232/94-ВР від 10.11.1994 року нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

За змістом ст.48 Закону №2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Згідно із пп.5 п.2 Порядку №879 дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (далі - Правила проїзду), після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Відповідно до п.4 Правил проїзду, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктом 25 Правил проїзду, забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Як встановлено судом, ні під час перевірки, ні під час вирішення питання щодо притягнення позивача до відповідальності, документів, які б підтверджували право на рух транспортного засобу марки DAF ТЕ 85 XF, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом STAS S34-3A5 державний номер НОМЕР_2 з перевищенням нормативних вагових параметрів надано не було.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку №879 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно- вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль (пункт 16 Порядку №879).

Відповідно до пункту 18 Порядку №879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Пункти 5, 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422 (далі - Порядок №422), встановлюють, що у разі коли під час проведення перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, складається акт та/або протокол про адміністративне правопорушення.

У разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових, небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ Національної поліції про такі порушення.

З акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF ТЕ 85 XF, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом STAS S34-3A5 державний номер НОМЕР_2 , встановлено навантаження на одиночну вісь, що склало 13 280 кг при допустимій нормі 11 000 кг, що складає 20, 73% перевищення параметрів від нормативу.

При цьому, відповідна методика, якою мають керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології затверджена не була.

Відповідно до п.13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального та зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у пункті габаритно-вагового контролю, який розміщений в м. Києві, Велика кільцева дорога, де здійснювалось зважування при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, використовувались ваги тензометричні автомобільні серії «Лахта-У» модель СВ 80000А/18, заводський номер 1017. Відповідно до Свідоцтва про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 40 М 045049 20 від 08 травня 2020 року, яке було чинне на момент зважування при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, даний засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ ЕК 45501:2017 «Метрологічні аспекти неавтоматичних зважувальних приладів» та експлуатаційної документації виробника.

Згідно з п.3 розділу ІІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури від 28.07.2016 №255, визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Відповідно до даних, вказаних у Сертифікаті перевірки типу № 35/1/В/1/345-19 від 09.12.2019 року, при визначенні оцінки відповідності вищевказаних ваг застосовувалися стандарти, які зазначені в графі «Відповідно до»: Додатку 2, розділ «Процедури оцінки відповідності. ОСОБА_2 (перевірка типу)» до Технічного регламенту щодо неавтоматичних зважувальних приладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1062. Цей сертифікат видано за результатами дослідження технічного проекту засобу вимірювальної техніки. Цей сертифікат підтверджує відповідність типу засобу вимірювальної техніки застосовним вимогам Технічного регламенту.

Оскільки ваги тензометричні автомобільні серії «Лахта - У», модель СВ 80000А, заводський номер №1017, які використовувались під час зважування при здійсненні габаритно-вагового контролю, є технічно справними та сертифікованими, що підтверджується матеріалами справи, посилання позивача на сумніви щодо правильності зважування його автомобіля є безпідставними.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 року №363 було затверджено Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Правила перевезення), якими на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

Відповідно до підпунктів 8.14-8.15 Глави 8 Правил перевезення навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно із пунктом 12.1 Глави 12 Правил перевезення при транспортуванні вантажів слід дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних Правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно із пунктом 8.20 Глави 8 зазначених правил, водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

При цьому, відсутність на теперішній час методики зважування (вимірювання) сипучого вантажу, не є підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2019р. (справа №819/1381/16).

У спірному випадку різниця у вазі сипучого вантажу між сусідніми осями зафіксована у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, а також талоні зважування від 10.11.2020 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, є вірними висновки суду першої інстанції, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснено працівниками Укртрансбезпеки відповідно до вимог Порядку №879, належним зважувальним обладнанням - ваги тензометричні автомобільні серії «Лахта - У», модель СВ 80000А, заводський номер №1017, що пройшли повірку. Виявлене порушення було належним чином зафіксовано у складених в результаті перевірки документах, які в повній мірі підтверджують порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт.

Позивач жодними доказами не спростував встановлені під час розгляду справи обставини та не довів відсутність порушення ним законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до абз.16 ст.60 Закону Закон №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки позивачем було допущено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», постанова Укртрансбезпеки № 226386 від 29 грудня 2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною і підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача про недотримання судом процесуальних норм спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року у справі № 160/8609/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак