Справа № 380/19916/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 380/19916/21 пров. № А/857/9169/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року (рішення ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Львові судом у складі головуючого судді Кузана Р.І., дата складення повного тексту рішення суду не зазначена) у справі № 380/19916/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань учасника антитерористичної операції/операції об`єднаних сил - мешканцям м. Львова» №324 від 29.04.2021, в частині відмови йому у наданні одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань згідно з поданою ним заявою від 14.12.2019;

зобов`язати Виконавчий комітет Львівської міської ради надати йому одноразову матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в сумі 100 000 грн згідно з поданою ним заявою від 14.12.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань учасника антитерористичної операції/операції об`єднаних сил - мешканцям м. Львова» №324 від 29.04.2021, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань згідно з поданою ним заявою від 14.12.2019.

Зобов`язано Виконавчий комітет Львівської міської ради надати ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу на вирішення соціально- побутових питань в сумі 100 000 грн згідно з поданою ним заявою від 14.12.2019.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач вказує, що рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування щодо надання чи відмови у наданні одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обв`язком органу місцевого самоврядування, а відтак суд не наділений повноваженнями втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень. Також зазначає, що відповідно до п. 3.13 Програми № 4520 одноразову матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань здійснює управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету про надання такої матеріальної допомоги, які є окремою юридичною особою, а не виконавчий комітет як зазначено у рішенні суду.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на електронну адресу відповідача та на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що єдиною підставою для відмови слугувало те, що згідно з поданими позивачем документами у нього відсутня реєстрація проживання у м. Львові та не подано достатніх документів, які б підтверджували фактичність проживання на території Львівської міської територіальної громади без реєстрації. При цьому, матеріалами справи підтверджено, що станом на 23.04.2015 позивач проживав у АДРЕСА_1 .

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань відповідно до ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4520, якою затверджено Програми про захист інтересів осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції/операції об`єднаних сил, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а також членів сімей таких осіб.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_1 виданого 30.10.2007 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Зі змісту довідки Управління роботи з особовим складом СБУ про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.10.2019 № 11/1/4-2646 слідує, що ОСОБА_1 дійсно в періоди з 28.07.2014 по 27.08.2014, з 29.10.2014 по 27.11.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

ОСОБА_1 04.12.2019 звернувся із заявою до Львівського міського голови Садового А.І. про надання одноразової грошової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, згідно з програмою «Про захист інтересів учасників антитерористичної операції». До заяви позивач долучив копію паспорта та РНОКПП, довідку з місця проживання (роботи та про склад сім`ї), копію довідки про безпосередню участь в АТО, копію посвідчення УБД, реквізити Ощадбанку.

Крім того в такій заяві повідомив про себе такі дані: зареєстрований у м. Львові з 1983 року, вказав про відсутність у нього земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, для індивідуального дачного будівництва та про наявність у нього ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення садівництва. Зазначив, що 60 днів перебував в АТО, перша дата перебування в АТО 28.07.2014.

Листом від 12.05.2021 № 01-06/274/21 на заяву позивача, Львівський центр надання послуг учасникам бойових дій Львівської міської ради повідомив позивача що Комісією прийнято рішення (Протокол № 3/2021) не включати позивача у списки на отримання одноразової матеріальної допомоги, керуючись п. 3.15 ухвали міської ради від 23.04.2015 № 4520 «Про затвердження Програми про захист інтересів осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а також членів сімей таких осіб». Підставою для відмови слугувало те, що згідно з поданими позивачем документами, у нього відсутня реєстрація проживання у м. Львові та не подано достатніх документів, які б підтверджували фактичність проживання на території Львівської міської територіальної громади без реєстрації.

На заяву позивача від 12.05.2021 надано рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.04.2019 № 324 «Про надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань учасникам антитерористичної операції мешканцям Львівської міської територіальної громади».

Відповідно до витягу з додатку 2 до рішення виконкому від 29.04.2019 № 324 вказано список учасників антитерористичної операції мешканців м. Львова, яким відмовлено у наданні одноразової грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань, де у п. 7 вказано ОСОБА_1 . Підставою відмови у наданні одноразової матеріальної допомоги зазначено невідповідність вимогам ухвали міської ради від 23.04.2015 № 4520, як виняток згідно з п. 3.15 у зв`язку з відсутністю достатніх документів, які підтверджують фактичність проживання на території Львівської міської територіальної громади.

Вважаючи рішення відповідача в частині відмови йому у наданні одноразової матеріальної грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції Україні, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон України №3551-XII).

Згідно з частиною четвертою статті 2 вказаного Закону місцеві ради, підприємства, установи та організації мають право за рахунок власних коштів і благодійних надходжень встановлювати додаткові гарантії щодо соціального захисту ветеранів війни.

Підпунктом 1 пункту а частини першої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР визначено власні (самоврядні) повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, до яких належать встановлення за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення.

23.04.2015 Львівська міська рада з метою належного забезпечення житлових умов учасників АТО та членів їх сімей, створення їм сприятливого суспільного середовища, відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» прийняла ухвалу № 4520, якою затвердила Програму про захист інтересів осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а також членів сімей таких осіб (застосовується редакція даної Програми на час звернення позивача з заявою та її розгляду - далі Програма).

Програма регулює питання забезпечення житлом громадян, зазначених у розділі 2 цієї Програми, та надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань громадянам, зазначеним у розділі 3 цієї Програми.

Відповідно до п. 3.1 Програми розмір матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань складає 100 тис. грн. на одну особу, що має право на її отримання відповідно до цієї Програми: матеріальна допомога виплачується одноразово у повному обсязі.

Згідно п.3.2 Програми надання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань здійснюється з врахуванням розділу 1 цієї Програми та у такій черговості:

3.2.1. У першу чергу - члени сімей учасників антитерористичної операції, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок захворювання, поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, і яким надано статус члена сім`ї загиблого (померлого) відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; члени сімей учасників антитерористичної операції, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок захворювання, поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у яких відсутні правові підстави на надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (особи, зазначені у пункті 3.4 Програми); особи з інвалідністю внаслідок війни 1 та 2 групи, - на яких не поширюється дія розділу 2 цієї Програми; особи, зазначені у пунктах 2.1.1 - 2.1.4 розділу 2 цієї Програми, які відмовилися від отримання житла, передбаченого цією Програмою.

3.2.2. У другу чергу - особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи; учасники антитерористичної операції, які мають поранення, контузії чи каліцтва, одержані під час участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях без встановлення групи інвалідності; учасники антитерористичної операції, які мають на вихованні неповнолітніх дітей без матері (батька).

3.2.3. У третю чергу - учасники антитерористичної операції, у яких на вихованні є дитина з інвалідністю та/або троє і більше неповнолітніх дітей (рідних, усиновлених).

3.2.4. У четверту чергу - інші категорії учасників антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Ухвалою Львівської міської ради №5427 від 19.09.2019 затверджено вищезазначену Програму у новій редакції. У п.3.2.5 Програми передбачено, що у п`яту чергу надається одноразова матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань - учасникам антитерористичної операції/операції об`єднаних сил: 3.2.5.1. Щодо яких відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку» та надання її у власність. 3.2.5.2. Які вже отримали у власність та використали своє право на приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку». 3.2.5.3. Щодо яких відповідним органом прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з цільовим призначенням «для індивідуального дачного будівництва на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району (у межах кварталу з кадастровим номером :06:000:0408), розташованої між промисловою зоною « Рясне » та житловим районом «Білогорща» м. Львова, з подальшим набуттям у власність.

Відповідно до п. 1.5.1.1 ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 4520, якою затверджено Програму забезпечення житлом учасників антитерористичної операції як виняток, за рішенням Комісії, мають право на отримання матеріальної допомоги особи, які хоч і не відповідають вимогам, зазначеним у пункті 1.4.1 Програми, але проживають на території міста не пізніше, ніж з дня прийняття ухвали міської ради від 23.04.2015 №4520 «Про затвердження Програми про захист інтересів учасників антитерористичної операції» - на підставі акта про фактичне проживання у м. Львові не пізніше 23.04.2015, довідки (-ок) з місця роботи та /або довідки (-ок) з місця навчання дітей, будь-яких інших документів, які підтверджують фактичність такого проживання у м. Львові, м. Винники, смт. Рудно та/або смт. Брюховичі, та акта обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного двома працівниками Центру за участю представників відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики (за територіальністю), відділу соціальної роботи Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (за територіальністю), ЛКП, ЖБК, ОСББ тощо.

Судом встановлено, в матеріалах справи наявні:

довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 14.11.2019 №4214, видана ЛКП «Хуторівка» про те, що ОСОБА_1 проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27.06.1996 по 16.01.2008. У цій довідці також вказано, що актом ЛКП «Хуторівка» від 14.11.2019 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за даною адресою без реєстрації;

довідка ЛКП «Хуторівка» про склад сім`ї прописки №4215 від 14.11.2019 з якою видно, що ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав з 29.01.2008 по день зняття з реєстрації 26.12.2014 за адресою: АДРЕСА_1 ;

акт ЛКП «Хуторівка» від 14.11.2019 з якого слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації з грудня 2014 року по теперішній час;

довідка №6/318-537, згідно якої ОСОБА_1 є військовослужбовцем 1-го головного відділу (з дислокацією у м. Львів) 6-го управління Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки СБУ та дійсно з 2001 року проходить військову службу у м. Львові в підрозділах СБ України;

довідка КЗ ЛОР «Львівський обласний дитячий психоневрологічний диспансер» від 13.11.2019 №18 про те, що дружина позивача - ОСОБА_2 з 01 березня 2013 року і по теперішній час працює у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський обласний дитячий психоневрологічний диспансер»;

витяг Державного реєстру правочинів №599427 від 28.12.2004, згідно якого ОСОБА_1 володіє квартирою АДРЕСА_2 ;

довідки Конопницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 27.11.2019 №415, від 27.11.2019 №416 та від 06.12.2019 №431 згідно яких, ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 зареєстровані у с.Конопниця Львівської області , проте за даною адресою не проживають.

Отже, наведені вище документи, які долучені до матеріалів справи, належним чином та у повному обсязі підтверджують, що станом на 23.04.2015 року ОСОБА_1 проживав у м.Львів за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції не встановлено інших підстав для відмови позивачу у наданні одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань учасникам антитерористичної операції.

З урахуванням наведених вище обставин та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на отримання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань відповідно до ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 №4520, якою затверджено Програми про захист інтересів осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції/операції об`єднаних сил, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а також членів сімей таких осіб, а тому рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.04.2019 № 324 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань прийнято необґрунтовано, безпідставно.

Щодо посилань скаржника на те, що він вправі сам вирішувати надавати чи не надавати оскаржувану допомогу, то такі не беруться до уваги судом апеляційної інстанції, так як такі дії не можуть вчинятись довільно без врахування того, що особа відповідає всім вимогам для отримання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Інші доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення названого адміністративного позову.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №380/19916/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос