Справа № 640/33409/20
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Київ № 640/33409/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить:

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% при визначенні коефіцієнта страхового стажу для обчислення пенсії та зняти обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної шати ОСОБА_1 за період з 01.01.1989 по 31.12.1993 включно при обчисленні пенсії та здійснити перерахунок йому пенсії з врахуванням повного заробітку з моменту призначення пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, а саме виключити з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсій, періоди з 01.07.2000 по 30.11.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003 та з 01.10.2009 по 31.08.2011 з моменту призначення пенсії за віком.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2021 відкрито спрощене провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір на підставі наявних доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України у місті Києві.

З 15.10.2008 позивачу була призначена пенсія згідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

З 01.03.2019 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При обчисленні пенсії за віком позивачу був застосований коефіцієнт страхового стажу 1.

Коефіцієнт його заробітної плати за період роботи до 2000 рок був обчислений із застосування обмеження 5,6 мінімальної заробітної плати.

Крім того, для розрахунку пенсії за віком включені періоди заробітку з 01.07.2000 по 30.11.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003 та з 01.10.2009 по 31.08.2011, за які відсутні дані про страхові внески.

Не погоджуючись із правомірністю такий дій відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом і просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Стосовно коефіцієнту 5,6 заробітної шати ОСОБА_1 за період з 01.01.1989 по 31.12.1993 включно при обчисленні пенсії.

Частинами 1, 2 ст.41 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. (Пункт другий статті 41 доповнено абзацом згідно із Законом № 2343-ІV від 13.01.2005).

Аналіз наведеної норми дає змогу дійти висновку, що обчислення пенсії проводиться за правилами та відповідно до законодавства, що діяло раніше, а обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати повинно застосовуватися до перерахунку за період починаючи з 13.01.2005 року.

Як зазначає позивач та не було заперечено і спростовано відповідачем, у період з 01.01.1989 року по 31.12.1993 позивач отримував лише заробітну плату, інших доходів він не отримував.

Окрім того, на час отримання позивачем заробітної плати в указаний період таких обмежень величини заробітної плати не існувало, адже такі обмеження були встановлені лише 13.07.1998 року згідно постанови КМУ №1064 «Про встановлення максимальної величини, фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів».

З врахуванням того, що страхові внески сплачувались до Пенсійного фонду з всієї (повної) заробітної плати, яку позивач отримував у вказаний період його роботи, то дії відповідача щодо нарахування пенсії із обмеженого заробітку у межах суми, що не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання заробітку, є неправомірними, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині виключення з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсій, періодів з 01.07.2000 по 30.11.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003 та з 01.10.2009 по 31.08.2011, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Не дивлячись на те, що позивач з 01.07.2000 року по 30.11.2002 року та з 01.01.2003 по 31.01.2003 згідно даних персоніфікованого обліку не отримував заробітну плату, цей період все одно був врахований для обчислення пенсії повивача та взятий нулями, який був оптимізований в межах положення статті 40 Закону не додатково, а в межах не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, що призвело до зменшення пенсії позивача.

Крім того, при призначенні пенсії позивачу у 2008 році, для розрахунку йою заробітної плати включався період по 30.09.2008 року. Відповідно до протоколу пенсії від 23.06.2020 року, розмір пенсії позивача складав 5424,24 грн, а заробіток був включений до 2008 року, однак відповідно до листа відповідача від 02.12.2020 року та протоколу пенсії від 13.11.2020 року, до заробітку позивача був додатково включений період з 01.10.2009 року по 31.08.2011 року шо призвело до зменшення розміру його пенсії з 5424,24 грн до 4751,61 грн.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), і якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 не подавав заяви про перерахунок пенсії із врахуванням заробітку з 01.10.2009 року по 31.08.2011 року, крім того, такий самовільний перерахунок пенсії відповідачем призвів до зменшення розміру пенсії з 5424,24 грн до 4751,61 грн.

За таких обставин, оскільки відповідачем не доведено правомірності власний дій щодо обрахунку пенсії із застосуванням періодів, за які враховується заробітна плата для обчислення пенсій з 01.07.2000 по 30.11.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003 та з 01.10.2009 по 31.08.2011, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

У той же час, суд не погоджується із обґрунтованістю позовних вимог в частині величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, виходячи із наступного.

11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148, яким до ч. 1 ст. 25 Закону України №1058-IV внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного рахування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Крім того, п. 4 «Прикінцевих положень» Закону України №1058-IV доповнено пунктами 4-3 та 4-4.

Відповідно до п. 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшеним на 79 гривень.

Відповідно до п. 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, Законом №2148-VIII з 01.10.2017 року визначено новий порядок та умови перерахунку саме раніше призначених пенсій, зокрема із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2019.

За таких обставин підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% відсутні.

Враховуючи наведене в сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід зазначити наступне.

Частиною 3 ст.139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в сумі 1261,20 грн.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим, професійна правнича допомога, як вид правничої допомоги у вигляді представництва в суді, може надаватись виключно адвокатом (ст. 16 КАС). Тому, якщо особа бажає отримати відшкодування витрат на правову допомогу, перед укладенням договору їй варто впевнитись у тому, що її інтереси в суді буде представляти саме адвокат. Витрати на ті ж послуги, надані юристами, які не є адвокатами, відшкодуванню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладені в постанові КАС ВС від 12.09.2018 у справі №810/4749/15).

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що ФОП ОСОБА_2 є адвокатом, підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись статтями 3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 241-246, 250, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з врахуванням повного заробітку без застосування обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати за період з 01.01.1989 по 31.12.1993 включно, з моменту призначення пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, із виключенням з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсій, періодів з 01.07.2000 по 30.11.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003 та з 01.10.2009 по 31.08.2011, з моменту призначення пенсії за віком.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1261,20 грн (одна тисяча двісті шістдесят одна грн 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович