Справа № 640/16804/22
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року місто Київ №640/16804/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проШевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Київ з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо зволікання з прийняттям рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви від 23.09.2022 про примусове виконання рішення;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі даної заяви від 23.09.2022 прийняти і надіслати на адресу 41615, Сумська обл., м. Конотоп, вул. Деняка, 5 рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням оцінки, наданої судом.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що 23.09.2022 на адресу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено заяву про примусове виконання рішення, до якої було долучено виконавчий документ. Вказану заяву із виконавчим документом відповідачем було отримано 26.09.2022, однак, за посиланням позивача, державний виконавець в строки, передбачені абзацом 3 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», жодного рішення за наслідками розгляду заяви не прийняв та, відповідно, позивачу не надіслав, у зв`язку з чим допустив протиправну бездіяльність щодо зволікання з прийняттям рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви від 23.09.2022 про примусове виконання рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/16804/22, з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено судове засідання.

Через систему «Електронний суд» 20.10.2022 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи №640/16804/22 копій матеріалів виконавчого провадження №69452871.

Під час судового розгляду справи судом оголошувались перерви та розгляд справи відкладався у відповідності із приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

У судове засідання 24.10.2022 учасники справи не з`вилися, а суд ухвалив здійснити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розгляд справи здійснено із врахуванням особливостей розгляду даної категорії спорів, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 23.09.2022 про примусове виконання рішення, в якій просила прийняти до примусового виконання виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2022 №826/7530/17 щодо стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на її користь 6300,00 грн. судових витрат. До заяви від 23.09.2022 про примусове виконання рішення було долучено виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2022 №826/7530/17.

Заява від 23.09.2022 про примусове виконання рішення та виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2022 №826/7530/17 були надіслані на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та отримані відповідачем 26.09.2022.

Однак, як зазначив позивач, відповідач за наслідками розгляду вказаних документів, жодного рішення не прийняв, чим допустив протиправну бездіяльність.

Вважаючи протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо зволікання з прийняттям рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви від 23.09.2022 про примусове виконання рішення, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» наведений перелік виконавчих документів, на підставі яких відповідно до цього Закону рішення підлягають примусовому виконанню. До нього віднесено, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами першої, п`ятої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №826/7530/17 в частині стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 6300,00 грн. (шість тисяч триста гривень).

За правилами частини п`ятої статі 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог статті 28 Закону «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві стороні виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до опису вкладення від 23.09.2022 позивачем на адресу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено заяву про примусове виконання рішення та виконавчий лист від 15.07.2022 №826/7530/17 щодо стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 6300,00 грн. (шість тисяч триста гривень).

Факт надіслання зазначених документів підтверджується поштовою накладною від 23.09.2022 №319.

Як встановлено судом, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), отримавши 26.09.2022 заяву ОСОБА_1 про примусове виконання рішення та виконавчи лист, не розглянув дану заяву, не прийняв жодного процесуального рішення, передбаченого статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження», за наслідками розгляду виконавчого документа та не повідомив про прийняте рішення стягувача всупереч нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що відповідач правом щодо подання відзиву на позовну заяву не скористався, однак в силу положень частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. (ч.ч. 4, 7 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що примусове виконання рішення суду як завершальна стадія судового процесу є складовою та невід`ємною частиною гарантованого державою права на захист. При цьому, жодний державний орган не має права надавати висновки щодо наявності чи відсутності підстав для виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Остаточне рішення суду має виконуватись в безумовному порядку за визначеною законодавством процедурою.

Примусове виконання рішення суду у справі про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 6300,00 грн. (шість тисяч триста гривень) покладається на органи державної виконавчої служби та здійснюється на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, неповідомлення органом державної виконавчої служби стягувачу про прийняте рішення чи нерозгляд поданої стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження є бездіяльністю суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та може бути предметом оскарження в судовому порядку.

Судом встановлено, що бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви позивача з доданими документами, не прийняття відповідного рішення, не відповідає принципам управлінської діяльності, закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, позаяк здійснена всупереч повноваженням відповідача та вимогам чинного законодавства, що призвело до порушення прав позивача як стягувача у виконавчому провадженні.

Неподання відповідачем відзиву на позов суд розцінює як його визнання.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не прийняття рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви ОСОБА_1 від 23.09.2022 про примусове виконання рішення є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенняю .

Враховуючи, що відповідачем фактично не приймалось жодного рішення, передбаченого статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження», не розглянуто заяву ОСОБА_1 від 23.09.2022, суд вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого порушеного права шляхом зобов`язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі заяви від 23.09.2022 прийняти та надіслати на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням оцінки, наданої судом.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахуною бюджетних асигнувань відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не прийняття рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви ОСОБА_1 від 23.09.2022 про примусове виконання рішення.

3. Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі заяви від 23.09.2022 прийняти та надіслати на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням оцінки, наданої судом.

4. Стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.