Справа № 500/3183/22
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3183/22

08 листопада 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі -відповідач) в якому просить (із врахуванням уточнюючих позовних вимог від 05.10.2022):

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області від 18.07.2022 №33 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяви про призначення пенсії та зарахувати до страхового стажу період роботи з 03.09.1986 по 13.11.1986, з 01.12.1986 по 25.02.1989, з 12.04.1989 по грудень 1994 включно та повторно розглянути заяву від 11.07.2022 про призначення пенсії по інвалідності третьої групи загального захворювання із врахуванням страхового стажу з моменту призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ГУ ПФУ у Тернопільській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, проте Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу не менше як 14 років. Вказаним відповідачем визначено, що страховий стаж позивача становить 10 років 10 днів, якого недостатньо для призначення пенсії по інвалідності, а до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 03.09.1986 по 13.11.1986, оскільки в уточнюючій довідці зазначено по батькові " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 ", з 01.12.1986 по 25.02.1989, оскільки в трудовій книжці виправлення дати звільнення та дати наказу на звільнення не завірені належним чином та з 12.04.1989, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки у неї є наявний необхідний страховий стаж, який підтверджений трудовою книжкою та уточнюючими довідками.

Ухвалою судді від 09.09.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач подала до суду адміністративний позов та квитанцію про сплату судового збору 30.10.2022.

Ухвалою судді від 05.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позивач подала до суду 05.10.2022 уточнюючий позов (аркуш справи 54-57), в якому просить суд:

- скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області від 18.07.2022 №33 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 03.09.1986 по 13.11.1986, з 01.12.1986 по 25.02.1989, з 12.04.1989 по грудень 1994 включно;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності III групи загального захворювання з моменту звернення, тобто з 11.07.2022.

Ухвалою суду від 07.10.2022 залучено до участі у справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Суд зазначає, що відповідачі (Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області) відзив на позов не подали, ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви отримали 05.10.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 12.04.2022 актом огляду медико-соціальиої експертної комісії (далі - МСЕК) позивачці надано довічно третю групу інвалідності загального захворювання (аркуш справи 7).

На підставі наданої виписки МСЕК, позивачка 11 липня 2022 року звернулася до Управління обслуговування громадян, відділу обслуговування громадян №7 Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності третьої групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області від 18.07.2022 №33 їй було відмовлено у призначенні пенсії. Дане рішення обґрунтовано тим, що до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи:

1) з 03.09.1986 по 13.11.1986, оскільки в уточнюючій довідні від 17.05.2022 № 276/06-06 зазначено по батькові « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »;

2) з 01.12.1989 по 25.02.1989, оскільки в трудовій книжці виправленні дати звільнення та дати наказу на звільнення не завірені належним чином;

3) з 12.04.1989, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення.

Не погоджуючись із рішенням відповідача, звернулась із даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно з ч.1 та 2 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці, яка є основним документом, який підтверджує стаж роботи. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.) (вказані висновки відповідають усталеній практиці Верховного Суду у цій категорії справ, викладеній, зокрема, у постанові Верховного Суду від 02.12.2021 у справі №263/9464/16-а та ін.).

З матеріалів справи вбачається, що до загального страхового стажу не були зараховані такі періоди: 1) з 03.09.1986 по 13.11.1986, оскільки в уточнюючій довідні від 17.05.2022 № 276/06-06 зазначено по батькові « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »; 2) з 01.12.1989 по 25.02.1989, оскільки в трудовій книжці виправленні дати звільнення та дати наказу на звільнення не завірені належним чином; 3) з 12.04.1989, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення.

Надаючи оцінку щодо не зарахування даних періодів роботи позивачки, суд зазначає наступне.

Як випливає із матеріалів справи, наказом №116 від 03.09.1986 позивачку було прийнято на роботу таксіровщиком на вагу на час сезону, наказом № 128 від 13.11.1986 було звільнено з роботи у зв`язку із закінченням сезону, даний факт підтверджується записами в трудовій книжці, а також довідкою з трудового архіву від 17.05.2022 №276/06-06.

Наказом №22 від 01.12.1986 позивачку було прийнято на роботу до Лановецької насінної інспекції на посаду техніка-лаборанта, наказом №4 від 25.02.1989 позивачку було звільнено з роботи за власним бажанням, даний факт підтверджується записами в трудовій книжці та книгою наказів Лановецької держнасінінспекції за 1982-1991 роки.

Наказом №50 від 12.04.1989 позивачку прийнято на роботу в Лановецьке районне споживче товариство на посаду продавця, де вона пропрацювала по грудень 1994 включно, даний факт підтверджується записами в трудовій книжці, а також довідками про заробітну плату для обчислення пенсії Центральної спілки споживчих товариств України, Лановецьке районне споживче товариство (аркуші справи 8-9, 12-19).

Зокрема, підставами для не зарахування даних періодів роботи стало те, що в уточнюючій довідці не правильно зазначено по батькові позивачки, та виправлення в трудовій книжці позивачки.

При цьому суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Відтак, суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутність записи щодо наказу про звільнення та виправлення щодо дати звільнення).

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи довідок.

Також суд зазначає й про те, що згідно правової позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, при розгляді аналогічного спору, зазначено "на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" .

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачці безпідставно не зараховано до стажу спірні періоди роботи.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі - Порядок №22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності рішенням від 18.07.2022 №3, яке було прийняте ГУ ПФУ в Сумській області відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, за принципом екстериторіальності.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач ГУ ПФУ в Тернопільській області безпідставно відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів його роботи: з 03.09.1986 по 13.11.1986; з 01.12.1989 по 25.02.1989; з 12.04.1989 по грудень 1994 включно, у зв`язку із чим протиправно відмовив у призначенні пенсії по інвалідності.

Враховуючи, зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи наявність у позивача умов для призначення пенсії по інвалідності (а саме: наявності страхового стажу не менше 14 років), з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, відповідача ГУ ПФУ у Тернопільській області необхідно зобов`язати здійснити призначення та виплату позивачу пенсії по інвалідності з 11.07.2022 (дати звернення із заявою про призначення пенсії), зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи: з 03.09.1986 по 13.11.1986, з 01.12.1989 по 25.02.1989, з 12.04.1989 по грудень 1994 року включно.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивачки в сумі 992 грн. 40 коп., сплачені згідно квитанції підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.07.2022 №3 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 03.09.1986 по 13.11.1986; з 01.12.1986 по 25.02.1989; з 12.04.1989 по грудень 1994 року включно.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11.07.2022.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

- Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Пушкіна,1,м. Суми,Сумська область,40030 21108013);

Головуючий суддя Осташ А.В.