Справа № 640/18168/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Київ № 640/18168/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві №Ф-40610-10 від 21.05.2020.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 05.12.2018 він здійснює підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет та з 01.01.2019 належить до II групи платників єдиного податку на спрощеній системі оподаткування. Вказує, що 19.02.2020 ним було помилково складено та подано до органів доходів і зборів Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік (Форма № Д5 (річна)) як від особи, яка провадить незалежну професійну діяльність замість Звіту від фізичної особи на спрощеній системі оподаткування. Виявивши вказану помилку 02.06.2020 ним було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік яка за особу на спрощеній системі оподаткування, в якому задекларовано суму доходу за 2019 рік в розмірі 50 076,00 грн. і відповідно сплачено суму нарахованого єдиного внеску в розмірі 11 016,72 грн. у встановлені строки. У зв`язку з цим, позивач вважає, що відповідач неправомірно виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки), оскільки ним у повному обсязі сплачено суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік в розмірі 11 016,72 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2020 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що борг з єдиного соціального внеску у позивача виник на підставі самостійно поданого Звіту з ЄСВ від 19.02.2020 за 2019 рік, який передбачений для осіб, що провадять незалежну професійну діяльність. Відповідач зазначив, що на підставі вказаного звіту позивачу було нараховано ЄСВ в сумі 111 053,69 грн., у зв`язку з чим у позивача виник борг з ЄСВ. Відтак, відповідач вважає, що ним правомірно прийнято оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки), оскільки за позивачем обліковується узгоджене зобов`язання по сплаті ЄСВ.

Позивач надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що жодного дня не працював та ніколи не був зареєстрований як особа, що провадить незалежну професійну діяльність. Поряд з цим наголосив, що самостійне виправлення фізичною особою-підприємцем помилок у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма Д5) Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування не передбачено. Позивач наголосив, що для виправлення помилки та приведення картки платника у відповідність звертався до відповідача із заявою про анулювання помилково поданої звітності за 2019 рік та двічі із проханням про проведення документальної перевірки, однак відповідачем перевірку не проведено, а помилку не виправлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 05.12.2018, номер запису: 2 020808, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є, зокрема: роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (47.91).

Відповідно до даних з реєстру платників єдиного податку позивач з 01.01.2019 знаходиться на обліку в ГУ ДПС у м. Києві, ДПІ у Печорському районі як платник єдиного податку II групи на спрощеній системі оподаткування за ставкою 20%.

19.02.2020 позивачем помилково було складено та подано до органів доходів і зборів Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (надалі - Звіт) за 2019 рік (Форма № Д5 (річна)) як від особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Як зазначає позивач, свою помилку в поданні звітності він виявив після подання Звіту, а саме 02.06.2020.

Цього ж дня, позивачем було подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, в якому задекларовано суму доходу за 2019 рік в розмірі 50 076,00 грн. та визначено суму зобов`язань по єдиному соціальному внеску в розмірі 11 016,72 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено сплату єдиного соціального внеску за 2019 рік у сумі 11 016,72 грн., що підтверджується квитанціями, копії яких наявні в матеріалах справи.

21.05.2020 Головним управлінням ДПС у м. Києві сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-58153-51 від 21.05.2020 на суму 111 053,69 грн. (борг станом на 30.04.2020).

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що дана заборгованість у позивача виникла на підставі самостійно поданого звіту з ЄСВ від 19.02.2020, який передбачений для осіб, які отримують дохід від незалежної професійної діяльності.

10.06.2020 позивач звернувся до Головного управління ДПС у м. Києві із заявою про проведення невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з помилковим поданням Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від особи, що провадить незалежну професійну діяльність замість фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування та формування сум Таблиці 1 від 19.02.2020.

Головне управління ДПС у м. Києві листом № 28586/ФОП/26-15-42-04-27 від 23.06.2020 підтвердило, що згідно з електронною базою даних ІС «Податковий блок», ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2019 по 31.12.2019 та 19.02.2020 платником подано Звіт за 2019 рік з порушенням норм Порядку № 435. У листі рекомендовано для приведення картки платника у відповідність подати заяву до Головного управління ДПС у м. Києві на зняття актуальності невірно поданої звітності за 2019 рік та після її анулювання перездати Звіт дотримуючись норм Порядку № 435 із змінами та доповненнями.

Керуючись наведеними рекомендаціями, позивач 09.07.2020 надіслав до Головного управління ДПС у м. Києві заяву на зняття актуальності невірно поданої звітності.

Однак, як зазначає позивач, жодної відповіді на вказану заяву він не отримував.

Не погоджуючись із спірною вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

За визначенням пунктів 2, 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пункт 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт) до Державної фіскальної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів (далі - органи доходів і зборів) визначено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (далі - Порядок №435).

Пунктом 2 р. ІІІ Порядку №435 визначено, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою №Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Звіт має містити основні дані про страхувальника та перелік таблиць Звіту. Звіт формується страхувальником або відповідальною особою страхувальника та включає таблиці, наведені у додатках 4-7 до цього Порядку (п. 2 р. IV Порядку №435).

Фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з додатком 5 до цього Порядку (п. 10 р. IV Порядку №435).

Абзацом першим частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 р. V Порядку №435 у разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення строку подання такого Звіту помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми "скасовуюча" з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми "початкова" із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку має містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що визначальною підставою для винесення податковим органом вимоги про сплату боргу є наявність у платника заборгованості.

Як було встановлено судом, позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, в якому задекларовано суму доходу за 2019 рік в розмірі 50 076,00 грн. та визначено суму зобов`язань по єдиному соціальному внеску в розмірі 11 016,72 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено сплату єдиного соціального внеску за 2019 рік у сумі 11 016,72 грн., що підтверджується квитанціями, копії яких наявні в матеріалах справи.

Матеріали справи свідчать про те, що заборгованість позивача у розмірі 111 053,69 грн. за даними облікової картки виникла у зв`язку із поданням звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік як від особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Так, як було установлено вище, 09.02.2020 позивачем було складено та подано до органів доходів і зборів звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік (Форма № Д5 (річна)) як від особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, в якому задекларовано суму доходу за 2019 рік в розмірі 554 865,53 грн. та визначено суму зобов`язань по єдиному соціальному внеску в розмірі 122070,41 грн.

При цьому, як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, позивач не перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність,

Способи та порядок виправлення помилок у Звіті визначений Розділом V Порядку №435. В той же час суд зазначає, що даний Розділ Порядку №435 взагалі не містить механізму виправлення помилок у Звіті (форма №Д5) до цього Порядку.

Так, Розділом І Порядку № 435 визначено, що початковий документ - Звіт страхувальника із зазначенням типу форми "початкова", на підставі якого створюється відповідний електронний звіт у базі даних органу доходів і зборів; скасовуючий документ - Звіт страхувальника із зазначенням типу форми "скасовуюча", який є підставою для повного скасування інформації, що попередньо була подана до органів доходів і зборів у формі "початкова".

Однак, із додатку 5 до Порядку № 435, суд вбачає, що Звіт форми №Д5 містить типи форми як «початкова», «ліквідаційна», «призначення пенсії» та не містить такої форми як «скасовуюча».

Суд зазначає, що відсутність механізму виправлення помилок або скасування інформації, що попередньо була подана до органів доходів і зборів у формі Звіту №Д5, не може бути підставою для фактичного позбавлення позивача можливості її уточнити.

З аналізу зазначених вище норм Порядку № 435 вбачається, що єдиною можливістю внести зміни у розмір єдиного податку який підлягає сплаті за результатами річної діяльності фізичної особи-підприємця є проведення документальної перевірки контролюючим органом з питань правильності нарахування єдиного внеску.

Так, з матеріалів справи установлено, що позивач з метою виправлення допущеної помилки звертався до контролюючого органу з вимогами про здійснення документальної перевірки та внесення відповідних коригувань до електронного кабінету платника податків, тобто вчиняв дії, направлені на усунення помилок при поданні звітності.

Між тим, листом № 28586/ФОП/26-15-42-04-27 від 23.06.2020 відповідач рекомендував позивачу подати заяву до Головного управління ДПС у м. Києві на зняття актуальності невірно поданої звітності за 2019 рік та після її анулювання перездати Звіт дотримуючись норм Порядку № 435 із змінами та доповненнями.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок, встановлений статтею 78 Податкового кодексу України, зокрема визначені підстави за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка.

Згідно із пунктом 8.2 статті 78 Податкового кодексу України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення платника податків.

Враховуючи право позивача самостійно визначати розмір єдиного внеску та відсутність норми закону, яка врегульовує внесення виправлень до звіту про суми нарахованого єдиного внеску або його відкликання платником, суд вважає, що відповідач, отримавши заяву позивача з проханням провести документальну перевірку зобов`язаний був прийняти рішення про її проведення, та встановити або заперечити обставини наведені позивачем у такій заяві.

Таким чином, відповідач позбавив платника права щодо виправлення невірно відображених сум єдиного внеску.

Суд зазначає, що органи державної податкової служби здійснюючи функції з адміністрування єдиного внеску повинні всіляко сприяти платникам внеску в реалізації їхніх прав та обов`язків, а не мати на меті виключно збільшення платнику податкових зобов`язань за допущення помилок у формуванні звітності.

Зважаючи на те, що чинним законодавством України не передбачено можливості платником єдиного соціального внеску здійснити виправлення помилки у Звіті щодо сум нарахованого єдиного внеску після закінчення звітного періоду, та приймаючи до уваги те, що позивач помилково подав звіт як особа, що провадить незалежну професійну діяльність та прийняв рішення виправити таку помилку допустимим способом після отримання вимоги про сплату єдиного внеску, тобто шляхом проведення документальної перевірки, в проведенні якої позивачу було відмовлено, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно нарахував позивачу борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до оскаржуваної вимоги.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу №Ф-40610-10 від 21.05.2020 є протиправною та підлягає скасуванню.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б повністю спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1110,54 грн., що підтверджується квитанцією від 06.08.2020 №РМ-2732.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у м. Києві.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві №Ф-40610-10 від 21.05.2020.

3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 39439980) судовий збір у розмірі 1110,54 грн. (одна тисяча сто десять гривень п`ятдесят чотири копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Т.П. Балась