Справа № 640/36564/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Київ № 640/36564/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби
провизнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, акта опису майна,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до наказу № 4461 від 11.12.2019;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 03.03.2020, яким за порушення п. п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 з урахуванням вимог п. п. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України визначено суму грошового зобов`язання з ПДФО за податковим зобов`язанням у розмірі 65 149,61 грн. та за штрафними санкціями 16 287,40 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 03.03.2020, яким за порушення п. 179.1, п. 179.2 ст. 179 Податкового кодексу України визначено суму штрафу у розмірі 170 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 03.03.2020, яким за порушення п. п. «а» п. 176.1, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України визначено суму штрафу у розмірі 510 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 03.03.2020, яким за порушення п. п. 1.2, п. п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України за платежем військовий збір визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 5429,13 грн. та штраф у розмірі 1357,28 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у м. Києві форми «Ф» від 08 травня 2020 року № 22206-10 про визначення ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 112 374,24 грн. та опис майна у податкову заставу;

- визнати протиправним та скасувати акт опису майна № 388/26-15-13-06-26 від 17.06.2021 року у податкову заставу, складений податковим керуючим ГУ ДПС у м. Києві Наконечною Юлією Вікторівною .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі незаконно проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки. Так, відповідачем на підставі наказу та повідомлення проведено документальну позапланову невиїзну перевірку за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, проте наказ та повідомлення про проведення перевірки, в порушення вимог ПК України не були йому вручені, а відтак він був позбавлений права надавати пояснення і документи з розглянутих питань. Позивач вважає, що не ознайомлення його до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з наказом про її проведення, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки, є грубим порушенням вимог п.79.2 ст.79 ПК України. Крім того, податковим органом встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства без перевірки документів, що свідчить про неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за її наслідками.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Представник відповідача надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Вважає податкові повідомлення-рішення, податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу такими, що прийняті у відповідності до податкового законодавства, а тому не підлягають скасуванню.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатом якої складено акт від 24.12.2019 №857/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 .

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 :

- п. 179.1 статті 179 розділу IV Кодексу не подано до ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДПС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2017 рік;

- п.п. а п. 176.1 п. 176, п. 44.1, п. 44.3 статті 44 Кодексу, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого доходу;

- п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, з урахуванням вимог п.п. д п.п. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 Кодексу, не задекларовано дохід за 2017 ріку загальній сумі 361942,28 грн., та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в загальній сумі 65149,61 грн.;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 162 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2017 рік у загальній сумі 5429,13 грн.

На підставі акту перевірки від 24.12.2019 №857/26-15-42-02-30/ складено податкові повідомлення-рішення:

- № від 03.03.2020, яким визначено суму грошового зобов`язання з ПДФО за податковим зобов`язанням у розмірі 65 149,61 грн. та за штрафними санкціями 16 287,40 грн.;

- № від 03.03.2020, яким визначено суму штрафу у розмірі 170 грн.;

- № від 03.03.2020, яким визначено суму штрафу у розмірі 510 грн.;

- № від 03.03.2020, яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 5429,13 грн. та штраф у розмірі 1357,28 грн.

В подальшому Головним управлінням ДПС у м. Києві складено податкову вимогу форми «Ф» від 08 травня 2020 року № 22206-10 про визначення ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 112 374,24 грн. та складено акт опису майна у податкову заставу № 388/26-15-13-06-26 від 17.06.2021.

Позивач не погоджуючись із вказаними рішеннями звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п.78.4 ст.78 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені ст.79 ПК України.

Згідно п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (п.79.2 ст.79 ПК України).

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 та ст.79, п. 82.2 ст. 82 ПК України ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку на підставі наказу від 11.12.2019 №4461 та повідомлення від 11.12.2019 №13783/О/26-15-42-02-27.

За доводами представника відповідача наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 11.12.2019 №4461 та повідомлення від 11.12.2019 №13783/О/26-15-42-02-27 направлені рекомендованим поштовим повідомленням на адресу позивача: АДРЕСА_2 , яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте згідно копії повідомлення про вручення поштового відправлення, лист не вручено, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Разом з тим, суд наголошує, що наказ про проведення документальної позапланової перевірки платника податків від 11.12.2019 №4461 складений саме на перевірку фізичної особи - ОСОБА_1 , а не фізичної особи-підприємця.

Так, матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 з 06.05.2012 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорта.

Також суд наголошує, що в податкових повідомленнях-рішеннях зазначена адреса: АДРЕСА_2 , в той час як в податковій вимозі та в акті опису майна - АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

За доводами позивача його місцем проживанням є АДРЕСА_3 , і як зазначено вище, відповідачеві було відомо про це при надісланні в подальшому податкової вимоги та акту опису майна.

В супереч приписам п. 58.3 статті 58 Податкового кодексу України наказ на перевірку та повідомлення були надіслані на адресу реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_2 .

Отже, ОСОБА_1 не міг отримати ні наказ про проведення перевірки, ні повідомлення про проведення такої перевірки, оскільки адреса: АДРЕСА_2 не є його ні місцем проживання, ні останнім відомим місцезнаходженням фізичної особи.

З викладеного слідує, що позивачу до початку перевірки не вручено наказ та повідомлення про проведення перевірки.

Не ознайомлення позивача до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з наказом про її проведення, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки, є грубим порушенням вимог п.79.2 ст.79 ПК України.

Невиконання відповідачем вимог п.79.2 ст.79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція з цього питання сформульована у постановах Верховного Суду від 28.04.2020 по справі № 805/429/17-а, від 26.03.2020 по справі № 813/823/16, від 27.02.2020 по справі № П/811/3206/15, від 14.02.2020 по справі № 814/456/14, від 06.02.2020 по справі № 821/543/16.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про протиправність дій контролюючого органу щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , що в свою чергу нівелює правові наслідки цієї перевірки, в тому числі і прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та акту про опис майна в податкову заставу.

У постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду вказав, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У цій постанові Верховний Суд зробив правовий висновок, згідно з яким невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч.2 ст.74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення № від 03.03.2020, № від 03.03.2020, № від 03.03.2020, № від 03.03.2020, вимога про сплату боргу та акт про опис майна в податкову заставу, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів дотримання процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 241-246, 255, 263, 290-291 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 відповідно до наказу № 4461 від 11.12.2019.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 03.03.2020, № від 03.03.2020, № від 03.03.2020, № від 03.03.2020.

Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у м. Києві форми «Ф» від 08 травня 2020 року № 22206-10.

Визнати протиправним та скасувати акт опису майна №388/26-15-13-06-26 від 17.06.2021 у податкову заставу, складений податковим керуючим ГУ ДПС у м. Києві.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3847,74 грн. (три тисячі вісімсот сорок сім грн. 74 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа