Справа № 500/3792/22
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

Справа № 500/3792/22

07 листопада 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2022 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті у якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00001122 від 20.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Ухвалою суду від 21.10.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

07.11.2022, через відділ документального забезпечення суду, надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних, а також вказує на те, що справа із заявленими позовними вимогами не підсудна Тернопільському окружному адміністративному суду.

Так, ознайомившись із матеріалами судової справи судом з`ясовано, що предметом даної справи є правомірність постанов про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яке має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00001122 від 20.09.2022, якою встановлено порушення норм пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 132-1 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Так, відповідно до пунктів 1-2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, вказаною нормою передбачається право фізичної особи звернутися до адміністративного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання (перебування, знаходження) або до адміністративного суду за місцезнаходженням відповідача, у тому випадку, якщо оскаржувані індивідуальні акти, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень прийняті (вчинені, допущені) стосовно цієї конкретної фізичної особи.

Водночас статтею 20 Кодексу адміністративного судочинства України розмежовано предметну юрисдикцію між місцевими загальними як адміністративними судами та окружними адміністративними судами.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 3 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

З огляду на зазначено, зважаючи на те, що предметом позову у даній справі є скасування постанови суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, суд дійшов висновку, що дана справа предметно не підсудна Тернопільському окружному адміністративному суду та має розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним, з урахуванням вимог територіальної підсудності, встановленої статтями 25-26 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу, що у зв`язку з тим, що загальними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не врегульовано вирішення питання про повернення позовної заяви позивачу для звернення до належного суду чи передачу справи до належного адміністративного суду у разі встановлення, що справа належить до "предметної" юрисдикції (підсудності) іншого суду, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, - застосувати аналогію закону щодо передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого у разі порушення "територіальної" юрисдикції (підсудності) відповідно до пункту 3 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу пункту 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно пунктом 3 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, за змістом статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України вирішення питання щодо передачі адміністративної справи на розгляд до іншого адміністративного суду можливо як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів . З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розгляд даної судової справи Тернопільським окружним адміністративним судом по суті, в силу вимог частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України, незалежно від змісту прийнятого рішення суду, призведе до порушення прав учасників справи, оскільки порушення правил предметної юрисдикції (підсудності) є безумовною підставою для скасування рішення суду із закриттям провадження.

З огляду на що, розгляд справи належним судом відповідає принципу ефективності провадження як механізму судового захисту.

Враховуючи те, що адміністративна справа №500/3792/22 не належить до предметної юрисдикції (підсудності) Тернопільського окружного адміністративного суду, а також з метою забезпечення прав позивача, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для передачі адміністративної справи на розгляд до Заліщицького районного суду Тернопільської області за місцем реєстрації позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Керуючись статтями 4, 5, 20, 25, 29, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу №500/3792/22 за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, - передати на розгляд до Заліщицького районного суду Тернопільської області (Тернопільська область, місто Заліщики, вул. Лисенка, 1, 48600, https://zl.te.court.gov.ua, E-mail: ).

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Мірінович У.А.