Справа № 640/16811/22
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Київ № 640/16811/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач), адреса: 01036, місто Київ, вулиця Виборзька, будинок 32, , в якій позивач просить

- визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо закінчення виконавчого провадження ВП№69902017 від 27 вересня 2022 року;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№69902017 від 27 вересня 2022 року по справі №755/7503/20;

- зобов`язати відповідача відновити виконавчі дії по виконанню постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року справи №755/7503/20.

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 20 вересня 2022 року він звернувся до відповідача з заявою про примусове виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі №755/7503/20 з оригіналом виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 14 грудня 2021 року.

21 вересня 2022 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №69902017 щодо примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

27 вересня 2022 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №69902017 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», яку позивач отримав 01 жовтня 2022 року.

Позивач з вказаною постановою не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що у виконавчому провадженні відсутні докази виконання судового рішення - постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2021 року.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволенні позовних вимог представник відповідача послався на те, що листом №37/07-12058 Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повідомило державного виконавця про виконання рішення суду, зокрема, що листом від 18 листопада 2021 року за №37-07-14929 ОСОБА_1 направлена відповідь на звернення від 09 березня 2020 року з приводу не нарахування і невиплати одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни, який отриманий останнім 22 листопада 2021 року, у зв`язку з чим 27 вересня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з доводами представника відповідача позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній послався на те, що лист - повідомлення боржника №37/07-1258 не є доказом виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року, але містить посилання на лист - повідомлення від 18 листопада 2021 року №37-07/14929, який, на думку позивача, також не є доказом виконання зазначеного вище судового рішення, але містить посилання на лист №37/10-4181 від 23 березня 2020 року.

Позивач стверджує, що лист Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 23 березня 2020 року №37/10-4181 та реєстр відправлення поштової кореспонденції був предметом розгляду в суді першої і апеляційної інстанцій у справі №755/7503/20.

Крім того, позивач зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року встановлено відсутність належних доказів направлення і вручення боржником відповіді стягувачу на його звернення від 03 вересня 2020 року, а реєстр - неналежним доказом.

Позивач стверджує, що вказана постанова суду зобов`язує Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надати позивачу відповідь на звернення позивача від 09 березня 2020 року - оригінал відповіді із зазначенням поточної дати складання документу та іншими реквізитами відповіді згідно Інструкції з діловодства та Закону України «Про звернення громадян», а не копії оригіналу, які вже були досліджені в суді у справі №755/7503/20.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судове засідання 26 жовтня 2022 року сторони не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Позивач подав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю

У відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням викладеного та зважаючи на неявку сторін належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи, у судовому засіданні 26 жовтня 2022 року судом, згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято рішення про подальший розгляд у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №755/7503/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101006396) визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо ненадання відповіді на звернення від 09 березня 2020 року з приводу ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь на звернення від 09 березня 2020 року (з приводу ненарахування і невиплати одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни).

Так, під час перегляду судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції у вказаній вище адміністративній справі, було встановлено наступні обставини:

« 09.03.2020 (вх. №1337 від 10.03.2020) позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про нарахування та забезпечення виплати заявнику одноразової грошової допомоги в разі інвалідності внаслідок захворювання - інваліда війни 3 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням військової служби по ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» від 22.10.1993 №3551-XII.

В матеріалах справи наявний лист від 23.03.2020 №37/10-4181, яким відповідач повідомляє позивача про прийняття ним рішення від 30.03.2020 щодо здійснення перерахунку одноразової грошової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, в сумі 30-ти мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 3 групи, з розрахунку мінімальної заробітної плати, яка визначається на момент виплати, з урахуванням вже нарахованої суми та становить - 125190 грн. Також, відповідач із посиланням на частину 28 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує про відсутність правових підстав для призначення допомоги, вказаної позивачем у заяві від 09.03.2020 (вх. 1337 від 10.03.2020).

Таким, що не відповідає дійсним обставинам справи є висновок суду про відсутність ознак протиправності у ненаданні відповіді позивачу на його звернення від 09.03.20 року(вх. 1337 від 10.03.2020).

Фактичне непідтвердження відповідачем надання відповіді на зазначене звернення встановлено судом першої інстанції.

При цьому, на думку колегії обставина протиправного ненадання відповіді на звернення , незалежно від того, чим її вважає позивач: дією чи бездіяльністю, повинна бути оцінена судом.

…Як вбачається з матеріалів справи відповідач не довів виконання свого обов`язку надання письмової відповіді на звернення відповідно до наведених вище вимог Закону.

За таких обставин, позов у частині визнання протиправною поведінки відповідача підлягає задоволенню, незалежно від того, у якій формі вона виражена: дії чи бездіяльності.»

14 грудня 2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №755/7503/20 з метою примусового виконання зобов`язальної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року.

20 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до органів державної виконавчої служби з заявою про прийняття виконавчого листа до виконання.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 вересня 2022 року відкрито виконавче провадження №69902017 з примусового виконання виконавчого листа №755/7503/20, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 14 грудня 2021 року, про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь на звернення 09.03.2020 (з приводу ненарахування і невиплати одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни).

29 вересня 2022 року на адресу Відділу примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації подано заяву, в якій останнє повідомило, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду №755/7503/20 листом від 18 листопада 2021 року за №37/07-14929 ОСОБА_1 направлена відповідь на звернення від 09 березня 2020 року (з приводу ненарахування і невиплати одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни) та інші документи. Факт отримання листа за №37/07-14929 від 18 листопада 2021 року з додатками, в тому числі відповідь на звернення від 09 березня 2020 року (з приводу ненарахування і невиплати одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни) підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, де зазначено, що ОСОБА_1 його отримав 22 листопада 2021 року.

Також, у вказаному листі зазначено, що рішення суду виконано за один рік до відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим Управління просило у тому числі винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на адресу ОСОБА_1 Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації направило лист від 18 листопада 2021 року №37/07-14929, в якому Управління з метою виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року у справі №755/7503/20 від 09 листопада 2021 року повторно надано копію листа №37/10-4181 від 23 березня 2020 року та витяг з реєстру відправленої вихідної кореспонденції за березень 2020 року. До вказано листа було додано копію листа №37/10-4181 від 23 березня 2020 року та витяг з реєстру відправленої вихідної кореспонденції за березень 2020 року.

Ці документи отримані позивачем 22 листопада 2021 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27 вересня 2022 року виконавче провадження №69902017 закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закон України «Про виконавче провадження».

Вважаючи дії відповідача щодо закінчення виконавчого провадження протиправними, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (далі по тексту - Закон України №1404-VIII від 02 червня 2016 року) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України № 1404-VIII від 02 червня 2016 року передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 5 зазначеної статті Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

На підставі вищезазначених правових положень, 21 вересня 2022 року старшим державним виконавцем відкрито виконавче провадження №69902017 з примусового виконання виконавчого листа №755/7503/20, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 14 грудня 2021 року на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року.

У відповідності до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд наголошує, що в даному випадку під фактичним виконанням рішення суду (постанови Шостого апеляційного адміністративного від 09 листопада 2021 року у справі №755/7503/20) є надання Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 відповіді на звернення від 09 березня 2020 року (з приводу ненарахування і невиплати одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни), а не відправлення на адресу останнього листа від 23 березня 2020 року №37/10-4181.

Тобто, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №755/7503/20 Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації мало надати ОСОБА_1 саме відповідь на його звернення від 09 березня 2020 року, а не копію листа від 23 березня 2020 року.

Вказані обставини мали бути перевірені державним виконавцем при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження №69902017, зокрема, щодо того, що Управлінням не виконано фактично резолютивна частина постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року шляхом надання ОСОБА_1 відповіді на його звернення від 09 березня 2020 року, а лише направлено копію листа від 23 березня 2020 року №37/10-4181, що, на переконання суду, не свідчить про виконання Управлінням резолютивної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року.

За таких підстав, суд погоджується з позицією позивача в частині протиправності дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження без належної перевірки доказів на підтвердження фактичного виконання рішення суду, тому позовні вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №69902017 від 27 вересня 2022 року є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання державного виконавця відновити виконавчі дії по виконанню постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №755/7503/20, суд зазначає таке.

У відповідності до частини 1 статті 41 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Тобто, вказаною нормою чітко регламентований порядок дій державного виконавця у разі скасування постанови про виконавче провадження.

За таких підстав, на переконання суду, в даному випадку ця позовна вимога є передчасною, оскільки державним виконавцем ще не отримано копію рішення суду, яке набрало законної сили, в даній адміністративній справі, відповідно, не порушено право позивача в частині відновлення виконавчого провадження, відповідно, позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірність вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255,287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо закінчення виконавчого провадження №69902017.

3. Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інни Миколаївни (03056, місто Київ, вулиця Виборзька, будинок 32, ) про закінчення виконавчого провадження №69902017 від 27 вересня 2022 року.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя К.Ю. Гарник