Справа № 164/1356/22
Суддя: Токарська І. С.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа: 164/1356/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.

з участю: секретаря Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції України Данильчука Олександра Петровича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 02 жовтня 2022 року о 17 годині 17 хвилин під час перегляду мобільного застосунку «Дія» виявив, що наявні відомості про те, що працівниками Маневицького відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 21 вересня 2022 року було відкрито виконавче провадження № 69899093. Відповідно до інформації, що зазначена в мобільному застосунку «Дія», виконавчим документом являється постанова від 09 серпня 2022 року серії БАВ № 259398, складена УПП у Волинській області. Починаючи з 21 вересня 2022 року по 02 жовтня 2022 року з вказаного відділу виконавчої служби на його ім`я та адресу місця реєстрації і проживання у встановленому законом порядку копія постанови про виконавче провадження не надходила. Працівниками УПП у Волинській області оскаржувана постанова в установлені законом строки та порядку поштовим зв`язком не надсилалась і позивач її ніколи не отримував. 02 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з письмовим запитом до Маневицького ВДВС, а 05 жовтня 2022 року на особисту електронну адресу отримав відповідь за вих. № 25274 від 05 жовтня 2022 року, з якої дізнався, що підставою для відкриття виконавчого провадження була постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 259398 від 09 серпня 2022 року, складена інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції України старшим лейтенантом поліції Данильчуком О.П. Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 09 серпня 2022 року об 11 годині 43 хвилини керував автомобілем марки «Mercedes-Benz C220», р.н. НОМЕР_1 , і рухаючись по автодорозі Р-14 (Луцьк-Дольськ) на 5 км + 600 м, порушив вимогу дорожнього знаку 3.41 та керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, і не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 8.4 в, 2.3 в ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 510 гривень штрафу. Зазначає, що 09 серпня 2022 року в період з 11 години 30 хвилини по 12 годину на власному автомобілі марки «Mercedes-Benz C220», р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Р-14 сполученням Луцьк-Дольськ, прямуючи з смт. Маневичі до м. Луцька. Керуючи автомобілем, дотримувався всіх Правил дорожнього руху, зокрема був пристебнутий ременем безпеки. Також пасками безпеки були пристебнуті пасажири, які перебували у вказаному авто. Проїхавши напис «Луцьк», який розташований праворуч дороги Р-14, побачив попереду на проїжджій частині дороги складені бетонні плити, мішки з піском. Крім того, звернув увагу, що автомобілі, що рухаються попереду в попутному напрямку, не доїжджаючи до вказаних плит та мішків, призупиняються і продовжують рух, об`їжджаючи перешкоди. На смузі руху стояв дорожній знак 3.41 ПДР України (стоп контроль), а працівників поліції поблизу не було. Не доїжджаючи до даного знаку, виконав вимогу даного знаку, зупинив автомобіль, і постоявши 2-3 секунди, продовжив рух, об`їжджаючи перешкоди (бетонні плити і складені мішки). Коли об`їхав чергову перешкоду і виїхав на смугу руху, був зупинений працівником поліції. Зазначає, що з того місця, де стояв поліцейський не було видно дорожнього знаку, так як він був закритий плитами і мішками, а тому не міг бачити жодного транспортного засобу, який рухався зі сторони м. Ківерці в напрямку м. Луцьк, а бачив лише коли транспортні засоби, об`їхавши ряд перешкод, бетонні плити та мішки з піском, під`їжджали безпосередньо до пропускного пункту. Правил дорожнього руху позивач не порушував, а тому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 259398 від 09 серпня 2022 року, складену відносно нього за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП; стягнути на користь позивача з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції сплачений судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 12 жовтня 2022 року провадження у даній справі відкрито та призначено справу до судового розгляду на 19 жовтня 2022 року.

19 жовтня 2022 року через електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача - Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Волинській області про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, яке обґрунтоване тим, що позивачем не зазначено обґрунтованих причин пропуску строку звернення до суду та не надано належних доказів на підтвердження того, що існували певні об`єктивні обставини, що перешкоджали йому скористатися правом на звернення до суду у встановлений законом строк.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року даний позов було залишено без руху та встановлено строк для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням підстав для поновлення такого строку.

27 жовтня 2022 року позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, щопрацівниками УПП у Волинській області оскаржувана постанова в установлені законом строки та порядку поштовим зв`язком не надсилалась і позивач її ніколи не отримував, а лише дізнався під час перегляду мобільного застосунку «Дія», де виявив, що наявні відомості про те, що працівниками Маневицького відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 21 вересня 2022 року було відкрито виконавче провадження № 69899093. 02 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з письмовим запитом до Маневицького ВДВС, а 05 жовтня 2022 року на особисту електронну адресу отримав відповідь за вих. № 25274 від 05 жовтня 2022 року, з якої довідався, що підставою для відкриття виконавчого провадження була постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 259398 від 09 серпня 2022 року, складена інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції України старшим лейтенантом поліції Данильчуком О.П. Посилаючись на мотиви, які викладені у позові, а також те, що оскаржувану постанову отримав лише 05 жовтня 2022 року, просив поновити строк звернення до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року заяву позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено та призначено судове засідання у даній справі на 07 листопада 2022 року з викликом сторін (їх представників).

Позивач до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити із наведених у ньому підстав.

Відповідачі - інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції України Данильчук О.П., Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України, кожен зокрема, не з`явилися, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Відзиву на позов не подали.

За правилами ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Статтею 7 КУпАП унормовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП ).

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з цим, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведених положень КУпАП дає підстави для висновку, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частина 5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, а ч. 1 ст. 122 КУпАП - відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 259398 від 09 серпня 2022 року вбачається, що 09 серпня 2022 року об 11 годині 43 хвилини ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mercedes-Benz C220», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Р-14 (Луцьк-Дольськ) на 5 км + 600 м порушив вимогу дорожнього знаку 3.41 та керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, і не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 8.4 в, 2.3 в ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 510 гривень штрафу (а.с. 11).

В судовому засіданні встановлено, що підставою винесення оскаржуваної постанови стало порушення позивачем п. 2.3 в, п. 8.4 в Правил дорожнього руху України, тобто для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. Виконувати вимоги заборонних знаків (запроваджують або скасовують певні обмеження в русі).

Позивач в обґрунтування неправомірного притягнення його до адміністративної відповідальності вказує, що в порушення вимог Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, поліцейським Данильчуком О.П. справа про адміністративне правопорушення була розглянута в період з 11 години 47 хвилин по 11 годину 48 хвилин, не було оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не було роз`яснено права і обов`язки, не було оголошено суті правопорушень, не заслухано ні позивача, ні свідків та не досліджено доказів, а також не надано можливість ознайомитися з відеозаписом, який долучений до постанови. Крім того, відповідачами умисно не було вручено оскаржувану постанову, як і не направлено у спосіб, зазначений в Інструкції, чим порушено його права.

Крім того, на обґрунтування позову, ОСОБА_1 долучено відеозапис, який досліджений судом, та з якого вбачається, що поліцейським не було оголошено прав позивачу, а розгляд справи відбувався лише з 11 години 47 хвилин по 11 годину 48 хвилин, після чого інспектор повідомив, що буде складена постанова.

Відповідачі, які є суб`єктами владних повноважень, всупереч вимогам частини другої ст. 71 КАС України, не надали жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення поліцейським оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростували тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

В пункті 30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі № 463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України)..

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність доказів вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №259398 від 09 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 гривень, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення - закриттю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Також за положеннями частини першої ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова або службова особа.

Беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких підстав суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 496 гривень 20 копійок судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 70, 71, 77, 244-246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 251, 245, 258 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 259398 від 09 серпня 2022 року, що складена інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції України старшим лейтенантом поліції Данильчуком Олександром Петровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 496 гривень 20 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішенням може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачі -інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції України старшим лейтенантом поліції Данильчук Олександр Петрович, адреса: 43006, м. Луцьк Волинської області, вул. Залізнична, 15.

Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України, , адреса: 43006, м. Луцьк Волинської області, вул. Залізнична, 15.

Повний текст судового рішення складено 07 листопада 2022 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська