Справа № 420/19870/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

03 листопада 2022 року м.Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

Секретаря судового засідання Болдир Я.Ю.

За участі сторін:

Від позивача: Тунік В.М.

Від відповідача: Слободяник І.С.

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника Одеської міської ради про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Заступника керівника Суворовської окружної прокуратури м.Одеси (вул. Отамана Головатого, 89, м. Одеса, 65003) до Одеської міської ради (; пл. Думська, 1, м. Одеса, 65026) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Заступника керівника Суворовської окружної прокуратури м.Одеси до Одеської міської ради, у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо не взяття на облік безхазяйного майна, а саме а саме дамбу Хаджибейського лиману, яка розташована вздовж автомобільної дороги загального користування державного значення М-28 Одеса-Южний (М-14 з під`їздами, км 11+350 - 14+820) і має довжину приблизно 4 км від с. Латівка до с. Усатове, ширину до 14 метрів та орієнтовну площу 56000 м2;

зобов`язати Одеську міську раду вчинити дії, спрямовані на взяття на облік безхазяйного майна, шляхом звернення із заявою про взяття на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік у друкованих засобах масової інформації, а саме дамбу Хаджибейського лиману, яка розташована вздовж автомобільної дороги загального користування державного значення М-28 Одеса-Южний (М-14 з під`їздами, км 11+350 - 14+820) і має довжину приблизно 4 км від с. Латівка до с. Усатове, ширину до 14 метрів та орієнтовну площу 56000 м2.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/19870/21 розподілена на суддю Аракелян М.М.

В обґрунтування вимог позову, зокрема, зазначено, що обов`язок Одеської міської

ради щодо прийняття на облік та набуття права власності на безхазяйне майно (дамби Хаджибейського лиману) випливає не тільки із вимог Цивільного кодексу, а і Кодексу цивільного захисту України для попередження виникнення надзвичайної ситуації. Адже відсутність власника дамби Хаджибейського лиману є одним із стримуючих факторів планування та вжиття заходів щодо її належного утримання, ця дамба розташована вздовж автомобільної дороги державного значення М-28 Одеса-Южний, частина якої проходить територією міста Одеси.

Проте Одеська міська рада не вживає заходів щодо взяття на облік цього майна.

Ухвалою суду від 28.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.11.2021 року, яке було відкладено на 13.12.2021 року.

09.12.2021 року відповідач подав суду клопотання, в якому просив залишити позов без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.240 КАС України, в обґрунтування якого зазначив, що інтересами держави, за захистом яких Суворовська окружна прокуратура міста Одеси звернулася до суду, є запобігання виникненню надзвичайних ситуацій, пов`язаних з водним фактором руйнування ділянки автодороги загального користування державного значення, розташованої на дамбі Хаджибейського лиману. У прокурора відсутні підстави для звернення до суду з позовом у даній справі, оскільки існує ціла державна система органів цивільного захисту, що включає ряд органів різного рівня та спрямування, основним завданням яких і є вжиття заходів, направлених на запобігання виникнення надзвичайних ситуацій (зокрема, Кабінет Міністрів України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Державна комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій). У клопотанні міститься посилання на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.06.2021 року у справі №420/26/20.

Ухвалою суду від 13.12.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №420/19870/21 на тридцять днів та призначено підготовче засідання на 10.01.2022 року.

Підготовче засідання, призначене на 10.01.2022 року не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Аракелян М.М. у відпустці та було перенесено на 24.01.2022 року, а потім на 17.02.2022 року та 09.03.2022 року у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді.

20.01.2022 року прокурор подав заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання та зазначив, що спірні правовідносини у даному випадку не є спором між різними органами державної влади, тобто спором держави із самою собою. Позовна заява прокурора є єдиним ефективним способом захисту права власності територіальної громади на своє майно і не може вважатися ані спором між державними органами, ані приватно-правовим спором.

Підготовче засідання, призначене на 09.03.2022 року не відбулось у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні та припиненням розгляду справ у відкритих судових засіданнях в Одеському окружному адміністративному суді.

05.09.2022 року у справі було призначене підготовче засідання на 13.09.2022 року, яке було перенесено на 06.10.2022 року.

У підготовчому засіданні 06.10.2022 року було оголошено перерву до 11.10.2022 року.

Підготовчі засідання, призначені на 11.10.2022 року та 20.10.2022 року не відбулись у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги та евакуацією працівників та відвідувачів суду із приміщення суду на час повітряної тривоги.

У підготовчому засіданні 03.11.2022 року судом на обговорення було поставлене клопотання відповідача від 09.12.2021 року про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача підтримав вищезазначене клопотання, прокурор заперечував проти залишення позову без розгляду.

Розглянувши клопотання Одеської міської ради про залишення позову без розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Згідно із ч.5 ст.53 КАС України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Таким чином, прокурор у визначених законом випадках має право на представництво інтересів держави або особи, якщо таке представництво належним чином обґрунтоване.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі як законні представники або вступити у справу за своєю ініціативою з метою виконання покладених на них повноважень.

Отже підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Аналіз ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність «інтересів держави» в томуёщо обов`язок Одеської міської ради щодо прийняття на облік та набуття права власності на безхазяйне майно (дамби Хаджибейського лиману) випливає не тільки із вимог Цивільного кодексу, а і Кодексу цивільного захисту України для попередження виникнення надзвичайної ситуації. Адже відсутність власника дамби Хаджибейського лиману є одним із стримуючих факторів планування та вжиття заходів щодо її належного утримання, ця дамба розташована вздовж автомобільної дороги державного значення М-28 Одеса-Южний, частина якої проходить територією міста Одеси.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно із ч.3 ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор у позовній заяві вказав, що в даному випадку бездіяльність допущена самою Одеською міською радою, що є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, а тому прокурор звертається до суду самостійно відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Однак, враховуючи те, що позивач та відповідач збігаються в одній особі, а стороною у справі один і той же орган місцевого самоврядування може бути або позивачем, або відповідачем, то Одеська міська рада в даному випадку може бути виключно відповідачем у справі. Бездіяльність відповідача сприяє порушенню основних засад державної політики у сфері збереження інженерної інфраструктури водних об`єктів і комунальної власності, а також - створює реальну загрозу настання надзвичайної ситуації техногенного характеру, що є безумовною підставою та обов`язком для вжиття прокурором заходів представницького характеру у відповідності до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру». В даному випадку Суворовською окружною прокуратурою м. Одеси встановлено причини та достатні підстави для представництва в суді інтересів територіальної громади міста Одеси, оскільки Одеська міська рада, яка відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» покликана захищати права територіальної громади, фактично порушує права та інтереси останньої внаслідок бездіяльності вказаного органу місцевого самоврядування. Управління майном, що належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, в межах, визначених радою, належить до компетенції Одеської міської ради, однак, незважаючи на викладене, відповідач жодних дій по набуттю права власності на безхазяйний об`єкт гідротехнічної споруди не вчинив.?

Відповідно до п.1 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд зазначає, що позов поданий прокуратурою на захист інтересів територіальної громади м.Одеси у сфері управління комунальною власністю (що є повноваженнями Одеської міської ради), тому на підставі ч.5 ст.53 КАС України прокурор набув статусу позивача у справі.

Разом із цим, суд констатує, що єдиним органом, уповноваженим на здійснення функцій у відносинах з управління спірним комунальним майном, оскільки інші власники відсутні, є сама Одеська міська рада, яка не може виступати позивачем у такому спорі, оскільки опиняється у спорі з самою собою.

Суд зазначає, що спірні правовідносини у даному випадку не є спором між різними органами державної влади, тобто спором держави із самою собою.

З урахуванням вищевикладеного, підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.240 КАС України відсутні та у задоволенні клопотання Одеської міської ради слід відмовити, позаяк прокурор відповідно до ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» обґрунтував наявність підстав для самостійного звернення до суду з позовом.

Керуючись ст. 240, ст.ст.241-243, 248, 250, 256, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Одеської міської ради (вх.№ЕП/35503/21 від 09.12.2021 року) про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративною позовною заявою Заступника керівника Суворовської окружної прокуратури м.Одеси (вул. Отамана Головатого, 89, м. Одеса, 65003) до Одеської міської ради (; пл. Думська, 1, м. Одеса, 65026) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню окремо не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 07.11.2022 року.

Суддя М.М. Аракелян