Справа № 480/6442/22
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2022 року Справа № 480/6442/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6442/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа Липоводолинська селищна рада, про визнання повідомлення протиправним, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
04.08.2022 року позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області з метою примусового виконання рішення суду. 12.08.2022 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
21.09.2022 року на адресу позивача надійшло повідомлення від 13.09.2022 року «Про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання». При цьому державний виконавець керувався п.9 ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» та п.5 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану».
Після отримання повідомлення, через єдиний державний реєстр виконавчих проваджень стало відомо, що 13.09.2022 року державним виконавцем було винесено три постанови про скасування процесуального документу якими скасовано: постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та постанову про стягнення виконавчого збору.
Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.09.2022 позивач просить визнати протиправним і скасувати, зазначаючи, що після відкриття виконавчого провадження повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання є абсурдним та очевидно незаконним, суперечить вимогам п.9. ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», на яку у повідомленні посилається державний виконавець.
У повідомленні зазначено, що згідно п.5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.
З наведеної норми вбачається, що під час дії воєнного стану заборонено безоплатно передавати у власність земельні ділянки які перебувають у державній чи комунальній власності, надавати дозволи на розробку документації із землеустрою а також розроблення такої документації.
Як вбачається з повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 13.09.2022 року, головний державний виконавець прийняв рішення повернути виконавчий документ на підставі п.9. ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначаючи, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем. Проте, цей виконавчий документ вже був прийнятий на виконання відповідачем без будь яких зауважень.
За таких обставин позивач просить визнати протиправним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання та зобов`язати відповідача усунути порушення шляхом прийняття виконавчого листа до виконання.
В судове засідання позивач не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.
12.08.2022 державним виконавцем, на підставі ст.ст.3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
06.09.2022 до відділу надійшло повідомлення від Липоводолинської селищної ради про те, що під час російської агресії проти України Липоводолинська селищна рада з об`єктивних причин не могла провести сесії Липоводолинської селищної ради у часових рамках вищевказаного рішення, селищна рада в найкоротший з розумних строків привела у відповідність до чинного законодавства дане рішення щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 не виходячи за рамки законодавчих норм.
Також па підставі п.5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. У зв`язку з вищезазначеним 26.08.2022 року на засіданні сесії Лииовдолинської селищної ради було прийнято рішення щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 після припинення або скасування воєнного стану в Україні з урахуванням вимог чинного законодавства.
Враховуючи наведене, за результатами перевірки виконавчого провадження скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2022 року ВП № 69633035. 13.09.2022 державним виконавцем, на підставі постанови про результати перевірки винесено постанови про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 12.08.2022, про скасування постанови про стягнення з боржника витрат па проведення виконавчих дій від 12.08.2022; про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2022.
13.09.2022 у зв`язку з тим, що пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, державним виконавцем, винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Третя особа: Липоводолинська селищна рада в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, своїх пояснень не надала.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
За результатами перевірки виконавчого провадження скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2022 року ВП № 69633035. 13.09.2022 державним виконавцем, на підставі постанови про результати перевірки винесено постанови про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 12.08.2022, про скасування постанови про стягнення з боржника витрат па проведення виконавчих дій від 12.08.2022; про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2022 ( а.с.62-67).
13.09.2022 державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем (а.с.61).
Надаючи правову оцінку спірнеим правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").
Підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без виконання визначені у ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, відповідно до п.9 наведеної норми виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
Водночас стаття 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"). При цьому, лише суд, який видав виконавчий документ, може визнати документ таким, що не підлягає виконанню (ст.374 Кодексу адміністративного судчинства України).
Таким чином, суд вважає, що висновок державного виконавця про те, що виконавчий лист, виданий судом на підставі судового рішення не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби прямо суперечить навденим нормам, відтак, рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання є протиправним.
При цьому, положення п.п.5 п.27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, доповнені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», за якими під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, на які посилається у повідомленні відповідач, не входять до визначеного ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" переліку підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.
Також наведені норми не є перешкодою для боржника виконати рішення суду, яким він зобов`язаний повторно розглянути заяву стягувача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та прийняти рішення вже з врахуванням цих норм.
На підставі викладеного, суд вважає, що повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 13.09.2022 не відповідає критеріям, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак, є протиправним. Належним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку суд вважає зобов`язання відповідача прийняти до виконаня виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., (а.с.31), тому зазначена сума підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіонального управління Містерства юстиції ( м.Суми).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах