Справа № 380/9209/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року

м. Київ

справа №380/9209/20

адміністративне провадження №К/9901/22095/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді Коваленко Н.В.,

суддів Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,

за участю секретаря судового засідання Буденка В.В.,

учасники справи:

представник третьої особи Гелемей Ю.М.,

представник третьої особи Бобер А.М.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції у касаційному порядку справу за позовом Львівської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівське комунальне підприємство «Спортресурс», Львівська міська громадська організація «Відродження знесення»; третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63», про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду у складі судді Клименко О.М. від 02.02.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Заверухи О.Б., Гінди О.М., Ніколіна В.В. від 11.05.2021,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2020 року Львівська міська рада (далі також Міськрада, позивач) звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі також Управління, ГУ Держгеокадастру, відповідач), треті особи: Львівське комунальне підприємство «Спортресурс», Львівська міська громадська організація «Відродження знесення», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63», у якому просила:

скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2108 га з кадастровим номером :08:009:0203;

зобов`язати виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації земельної ділянки площею 0,2108 га кадастровий номер :08:009:0203.

2. У позовній заяві наводились аргументи про те, що третій особі ОСББ «На Ковельській, 63» позивачем надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Ковельській, 63 у м. Львові, на підставі чого КП «КАРТОГРАФ» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (код 02.03) для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на вул. Ковельській, 63 у м. Львові.

3. Міськрада вказувала, що Відділом Держземагентства у м. Львові сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі земельна ділянка (кадастровий номер :08:009:0203), однак у подальшому вищезгаданий проект землеустрою погоджено не було у зв`язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації.

4. Зважаючи на це, позивач наполягав, що відповідна підстава для формування земельної ділянки з кадастровим номером :08:009:0203 відпала, однак запис, внесений до Державного земельного кадастру, щодо вказаної земельної ділянки позбавляє Львівську міську раду можливості вільно розпоряджатися своїм майном та позбавлена можливості сформувати та надати комунальному підприємству земельну ділянку на вул. Ковельській, 67 для облаштування спортивного майданчика.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

5. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2021, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021, провадження у цій справі закрито, оскільки, на переконання судів попередніх інстанцій, цей спір не належить вирішувати за правилами адміністративного судочинства. Суди дійшли висновку, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

6. Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що Львівська міська рада фактично оскаржує рішення виключно в частині права користування земельною ділянкою, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

7. На переконання судів попередніх інстанцій, у спірному випадку, позивач не звертається до суду з метою захисту свого порушеного права, а виокремлює своє порушене право саме в частині позбавлення права користування земельною ділянкою.

8. Судами попередніх інстанцій визнано безпідставними посилання позивача щодо обґрунтування підсудності цього спору адміністративному суду на частину другу статті 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр» згідно з якою рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені, зокрема, до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, оскільки публічно-правові відносини саме з позивачем, при прийнятті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію земельної ділянки, не виникли. Оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосується реалізації та набуття третьою особою права власності на земельну ділянку.

9. Обґрунтовуючи приналежність цього спору до господарської юрисдикції, суди попередніх інстанцій звертали увагу на правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, згідно з якою, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

10. За висновками, викладеними у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

11. Враховуючи вищенаведене, суди попередніх інстанцій констатували, що цей спір має приватноправовий характер, а тому така справа не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. Не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить їх скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для розгляду по суті спору.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.10.2014 Львівська міська рада прийняла ухвалу №3994 «Про погодження ОСББ «На Ковельській, 63» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Ковельській, 63», якою об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2119 га на вул. Ковельській, 63 для обслуговування житлового будинку за рахунок земель, що надані у власність або користування (пункт 1 ухвали).

14. У грудні 2014 року ОСББ «На Ковельській, 63» звернулося до Колективного підприємства «КАРТОГРАФ» із заявою щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою м. Львів, вул. Ковельська, 63 .

15. На замовлення ОСББ «На Ковельській, 63», у 2015 році Колективне підприємство «КАРТОГРАФ» виготовило Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки 02.03 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на вул. Ковельській, 63 у м. Львові.

16. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.07.2015 №НВ-015, 03.07.2015 Відділом Держземагенства у м. Львові у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером :08:009:0203, площею 0,2018 га, цільовим призначенням: 02.03 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Ковельська, 63 . Державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена на підставі документації із землеустрою, а саме проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 27.03.2015; КП «КАРТОГРАФ», ОСОБА_1 .

17. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі №1.380.2019.004171 позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» до Львівської міської ради задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо відмови Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» листом № 2403-2767 від 27.06.2019 у передачі для затвердження до Львівської міської ради проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на вул. Ковельській, 63 у місті Львові, площею 0,2108 га. Зобов`язано Львівську міську раду розглянути заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на вул. Ковельській, 63 у місті Львові, площею 0,2108 га у користування для Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

18. Ухвалою Львівської міської ради від 11.07.2019 №5304 «Про внесення змін до ухвал міської ради щодо розміщення дитячих та спортивних ігрових майданчиків на території м. Львова» до переліку дитячих та спортивних ігрових майданчиків на території м. Львова включено спортивний майданчик на вул. Ковельській, 67 площею 3000 кв. м. з врахуванням інженерних мереж, балансоутримувач - ЛКП «Спортресурс» (пункт 1.1.3.ухвали).

19. Ухвалою Львівської міської ради від 11.07.2019 №5340 «Про надання ЛКП «Спортресурс» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Ковельській, 67» надано Львівському комунальному підприємству «Спортресурс» дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3285 га (у тому числі площею 0,037 га у межах червоних ліній) на вул. Ковельській, 67 для розміщення та експлуатації закладів з обслуговування відвідувачів об`єктів рекреаційного призначення за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим їх переведенням до земель житлової та громадської забудови (пункт 1 ухвали).

20. На виконання вимог ухвали Львівської міської ради від 11.07.2019 № 5340 «Про надання ЛКП «Спортресурс» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Ковельській, 67» Львівське комунальне підприємство «Спортресурс» через землевпорядну організацію виготовило план земельної ділянки та звернулось із таким планом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за довідкою про правовий статус земельної ділянки. На вказане звернення Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області надано відповідь від 30.10.2019 №32-13-0.37-8620/169-19, якою повідомлено про те, що на частині поданого плану земельної ділянки за адресою вул. Ковельська, 67 у комунальній власності знаходиться земельна ділянка площею 0,2108 га :08:009:0203) для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку.

21. 07.09.2020 Львівська міська рада прийняла ухвалу №6737 «Про відмову ОСББ «На Ковельській, 63» у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні земельної ділянки на вул. Ковельській, 63», якою на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2020 ВП №621871, виконавчого листа від 06.05.2020 №1.380.2019.004171, виданого Львівським окружним адміністративним судом, ухвалила відмовити об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «На Ковельській, 63» у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2108 га (кадастровий номер :08:009:0203) на вул. Ковельській, 63 у постійне користування для будівництва та обслуговування житлового будинку у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації «План зонування території м. Львова (зонінг) Том І. Частина 6 Зонування Личаківського району», затвердженій ухвалою міської ради від 01.12.2016 №1283 та відсутністю документів, передбачених статтями 92, 123 Земельного кодексу України, ухвалою міської ради від 13.07.2018 №3772 «Про затвердження Тимчасового порядку надання об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків земельних ділянок у постійне користування» та рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 14.09.2017 №2372 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада».

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

22. Згідно з аргументами касаційної скарги, які слугували підставою для відкриття касаційного провадження у справі, яка розглядається, позивач зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а також відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

23. Львівська міська рада вважає, що державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер :08:009:0203 порушує право Львівської міської ради як органу, уповноваженого на прийняття рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, погодження такої документації, вільного розпорядження своїм майном.

24. На думку скаржника, поки міською радою не прийнято рішення про погодження документації із землеустрою за спірною адресою будь-кому із учасників спірних правовідносин, даний спір має виключно адміністративно правовий характер, адже право користування такими учасниками не набуто на момент розгляду справи в судах попередніх інстанцій.

25. У встановлений судом строк та станом на час закінчення підготовки цієї справи до касаційного розгляду відзиву на касаційну скаргу або пояснень від третіх осіб не надходило, що, однак, відповідно до частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

26. Висновок судів попередніх інстанцій про неналежність цього спору до юрисдикції адміністративних судів та віднесення розгляду справи до судів господарської юрисдикції обґрунтовано з посиланням на такі норми права.

27. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

28. Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

29. Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

30. Стаття 19 Кодексу адміністративного судочинства України. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

31. Пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

32. Частини перша, третя статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

33. Частина п`ята статті16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

34. Стаття 12 Земельного кодексу України. До повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

35. Частини перша - третя статті 78 Земельного кодексу України. Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

36. Частина перша статті 79 Земельного кодексу України. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

37. Стаття 79-1 Земельного кодексу України. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

38. Частини перша, сьома статті 118 Земельного кодексу України. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

39. Відповідно до абзаци другий - третій частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

40. Згідно із частинами першої, другої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

41. Абзац перший частини третьої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

42. Частина десята статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

43. Пункти 107-109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.

Під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється: державна реєстрація обмежень у використанні земельної ділянки, що існують на момент державної реєстрації земельної ділянки; внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

44. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

45. Згідно з частинами першою, другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази

46. Беручи до уваги доводи та вимоги касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, колегія суддів констатує, що ключовим питанням, яке постає перед касаційним судом під час розгляду цієї справи у касаційному порядку, є питання її предметної юрисдикції.

47. Перевіряючи у межах повноважень, встановлених процесуальним законом, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам, висловленим у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить з такого.

48. За висновками судів попередніх інстанцій цей спір є приватно - правовим, оскільки спрямований на захист права позивача на користування земельною ділянкою.

49. Колегія суддів вважає такий висновок помилковим і таким, що не ґрунтується на дотриманні норм процесуального права.

50. Так, Львівська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування, який діє від імені та в інтересах територіальної громади і відповідно до наявних у неї повноважень розпоряджається землями комунальної власності, територіальних громад (пункт а частини першої статті 12 Земельного кодексу України).

51. У справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій установили, що земельна ділянка площею 0,2119 га, яка розташована у м. Львові на вул. Ковельській, 63, належить до земель комунальної власності, якими від імені та в інтересах територіальної громади міста Львова розпоряджається позивач - Львівська міська рада.

52. Відповідно до наданого позивачем дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, на замовлення ОСББ «На Ковельській, 63» виготовлено проект землеустрою.

53. На підставі вищевказаної документації із землеустрою відділом Держземагенства у м. Львові, правонаступником якого є відповідач, здійснено державну реєстрацію земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :08:009:0203, площею 0,2018 га, цільовим призначенням: 02.03 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. Ковельська, 63.

54. Тобто, у спірних правовідносинах відділ Держземагенства у м. Львові діяв як суб`єкт владних повноважень при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі Закону України «Про Державний земельний кадастр», за змістом статей 1, 24 якого державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і полягає у внесенні до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

55. Водночас, з огляду на встановлені у цій справі обставини та правову регламентацію спірних правовідносин, реалізація таких повноважень щодо реєстрації вищевказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі була пов`язана виключно з її формуванням та присвоєнням їй кадастрового номеру й не зумовила зміни права власності на цю ділянку, не спричинила переходу такого права до інших осіб або виникнення на неї іншого речового права, зокрема, права користування.

56. При цьому, як до, так і після здійснення державної реєстрації цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, а також станом на момент звернення Львівської міської ради до суду з цим позовом, така ділянка перебувала і продовжує перебувати у комунальній власності, не відчужена і не передана у користування іншим особам у зв`язку з вчиненими відділом Держземагенства у м. Львові діями щодо її державної реєстрації.

57. Згідно з установленими у цій справі обставинами спору щодо прав на вищевказану земельну ділянку в межах спірних правовідносин не існує.

58. Усе вищевикладене засвідчує, що цей спір виник у площині публічно - правових відносин щодо оскарження дій суб`єкта владних повноважень, вчинених під час реалізації ним публічно - владних управлінських функцій на основі законодавства (у сфері земельних відносин). Цей спір не стосується захисту цивільних (майнових) прав Львівської міської ради, зокрема, права власності або користування земельною ділянкою, стосовно якої здійснено державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі.

59. З огляду на вищевикладене, колегія суддів констатує, що суди попередніх інстанцій не правильно визначили природу цього спору і дійшли помилкового висновку стосовно його приналежності до приватно - правового.

60. Окрім цього, на переконання колегії суддів, висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, на які наявне посилання у оскаржуваних судових рішеннях, не можуть бути взяті до уваги при розгляді цієї справи, оскільки стосуються інших правовідносин, а саме - пов`язаних з державною реєстрацією речового права (права оренди) земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

61. У зазначеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду констатовано, що визнання протиправним і скасування рішення й запису щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

62. У справі ж, що розглядається, фактичні обставини і матеріально - правове регулювання спірних правовідносин та їх характер, суб`єктний склад, суттєво відрізняються від наявних у справі №823/2042/16, яка розглядалась у Верховному Суді, а тому не дають підстав стверджувати про подібність правовідносин у цих справах.

63. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, посилання на яку наявне у оскаржуваній постанові апеляційного суду, не є релевантною відносно справи, яка розглядається, а тому викладені у вказаному судовому рішенні висновки не підлягають застуванню під час вирішення питання предметної юрисдикції у цій справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

64. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу для продовження розгляду.

65. За правилами статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

66. Оскільки суд першої інстанції неправильно визначив предметну юрисдикцію цього спору й допустив порушення норм процесуального права, які не усунуті апеляційним судом, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень на підставі частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

67. Керуючись статтями 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Головуючий суддя Н.В. Коваленко

Судді: Я.О. Берназюк

В.М. Шарапа