Справа № 240/42888/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 листопада 2022 року м. Житомир справа № 240/42888/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду із заявами в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виконання рішення суду від 23.05.2022 у справі №240/42888/21 та зобов"язання посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області правильно провести нарахування щомісячного розміру пенсії та заборгованості за рішенням суду. Постановити Окрему ухвалу.

В обгрунтування заяви зазначає, що рішення суду від 23.05.2022 у справі №240/42888/21 не виконується належним чином, оскільки нарахована відповідачем різниця пенсії - 144445,80 грн. не виплачена. Крім того, розрахунок пенсії, що підлягає до виплати зроблений неправильно. Показник підвищення пенсії у наданому розрахунку пенсії з 01.01.2019 протиправно становить 75% суми підвищення, замість 100%. З огляду на це, зазначає, йому недоплачено пенсію. Крім того, вказує, що відповідачем протиправно зменшено основний розміру пенсії з 100% до 70% грошового забезпечення, як було зазначено у листі від 26.09.2022. Відтак, недоплата пенсії, що нарахована Пенсійним фондом становить 588113,00 грн. Щомісячний розмір пенсії повинен становити 18388,97 грн. Проте, в наданому відповідачем розрахунку зазначено розмір суми для перерахунку за 40 місяців 144445,80 грн. , замість 733558,00 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до суду заперчення на подану позивачем заяву, в яких просило відмовити в задоволенні вказаної заяви.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій, вчинених на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що на виконання вказаного судового рішення управлінням здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019, як інваліду 2 групи у розмірі 80% грошового забезпечення.

На виконання зазначеного рішення суду розмір пенсії ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи обчислений в розмірі 80% грошового забезпечення і станом на 01.04.2019 становив 12492,80 грн. З 01.10.2021 встановлена І група інвалідності внаслідок війни, а тому пенсія обчислена в розмірі 100% грошового забезпечення. Сума донарахованих коштів на виконання рішення суду за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року складає 144445,80 грн. Підвищення пенсії за постановою КМУ № 103 не було предметом заявлених позовних вимог і їх обґрунтувань у справі №240/42888/21. Розрахунок заборгованості зазначений позивачем визначений ним самостійно, та не може бути взятий до уваги, оскільки він здійснений в довільній формі. Сума 588113,00 грн., яку позивач зазначає для стягнення є необґрунтованою та безпідставною. Сума доплати буде здійснена після надходження фінансування. Головне управління у межах повноважень здійснило комплекс заходів для належного виконання судового рішення.

Відповідно до норм частини 5 статті 383 КАС України розгляд заяви здійснюється судом в порядку письмового провадження.

Надаючи оцінку діям відповідача при виконанні рішення суду, суд враховує наступне.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 позов задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 09.09.2021 №9/1-741 про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, з урахуванням всіх зазначених у ній основних і додаткових видів грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням вже здійснених виплат.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З системного аналізу вище зазначених норм права можна зробити висновок, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

В той же час, суд звертає увагу, що відповідач стверджує про добровільне виконання рішення.

Я зазначає відповідача, на виконання рішення суду розмір пенсії ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи обчислений в розмірі 80% грошового забезпечення і станом на 01.04.2019 становив 12492,80 грн. оскільки позивач до 01.10.2021 був особою з інвалідністю 2 групи.

Відповідно до надано відповідачем розрахунку суми, що підлягає виплаті на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду відповідачем здійснено розрахунок пенсії, відповідно до якого основний розмір пенсії з 01.10.2021 обчислений у сумі 100% грошового забезпечення.

Зокрема, відповідно до витягу з акту огляду МСЕК 12ААВ №592569 від 04.10.2021 ОСОБА_1 з 01.10.2021 встановлена І група інвалідності внаслідок війни, а тому з 01.10.2021 пенсія обчислена в розмірі 100% грошового забезпечення і становила 16446,10 грн.

Сума донарахованих коштів на виконання рішення суду за період з 01.04.2019 по 31.07.2022 складає 144445, 80 грн.

В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії позивача з 01.08.2022 становить 18974,70 грн.

Інформацію про виконання даного рішення та про суму нарахованих, але не виплачених коштів (потребу) надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" ІКІС ПФУ.

Позивач у своїй заяві зазначає про те, що відповідачем протиправно невиплачена різниця пенсії, така нарахована неправильно, оскільки має становити 733558,00 грн. Крім того, протиправно зменшено основний розмір пенсії до 70%, з 01.01.2019 підвищення до пенсії виплачується у розмірі 75% суми підвищення замість 100%.

Що стосується доводів позивача про зменшення основного розміру пенсії до 70%.

Так, у листі від 26.09.2022 відповідач повідомив позивачу, що пенсія обчислена у розмірі 70% сум грошового забезпечення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до наданого розрахунку пенсії на виконання судового рішення, основний розмір пенсії становить 100%.

Відтак, позивачем помилково трактуються розрахунки Головного управління, тому суд такі доводи позивача вважає необґрунтованими.

Суд не бере до уваги розрахунки заборгованості позивача щодо того, що пенсія йому недорахована у сумі 588113,00 грн. та невиплачена різниця пенсії становить 733558,00 грн., оскільки такий розрахунок зроблений ним самостійно, та не може бути взятий до уваги. Крім того, суд звертає увагу, що рішенням було зобов"язано здійснити перерахунок пенсії з урахуванням виплачених сум. В той же час, розраховуючи самостійно заборгованість з виплати пенсії та різниці, позивачем не враховано вже виплачені суми пенсії. Тому такий розрахунок є необґрунтований.

Щодо доводів позивача про те що, з 01.01.2019 підвищення до пенсії виплачується у розмірі 75% суми підвищення замість 100% суми підвищення.

Суд зазначає, що предметом спору у справі була бездіяльність щодо не перерахунку пенсії на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань. Жодних вимог щодо невиплати відповідачем підвищення пенсії у розмірі 100% суми підвищення позивачем не заявлялось.

Отже, підвищення пенсії за постановою КМУ № 103 не було предметом заявлених позовних вимог у справі №240/42888/21.

Незгода позивача з такою невиплатою свідчить, що між сторонами існують інші спірні відносини, які підлягають розгляду в загальному порядку шляхом подання нового позову позивачем і не можуть розглядатися в порядку контролю виконання судового рішення у даній справі .

З огляду на зазначені обставини, у даному випадку позивач позбавлений процесуального права звернення до суду з заявою у порядку ст.383 КАС України щодо зазначених вимог, оскільки такі не були предметом спору.

Щодо невиплати різниці пенсії.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду по справі було включено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до Порядку погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду.

Як зазначив відповідача, обраховану суму доплати до пенсії, яка буде здійснена після надходження фінансування на виконання зазначеного рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Статтею 63 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

З 1 квітня 2021 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 "Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги" (далі - Постанова), якою вносяться зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі - Порядок).

Пунктом 3 Постанови закріплено, що Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 року провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Постановою також внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, відповідно до якого Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Отже, з 1 квітня 2021 року функції з фінансування виплати пенсій покладені на Пенсійний фонд України, а не на його територіальні органи. Тому, відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повноважень щодо виплати пенсії (виплати заборгованості на виконання судового рішення) унеможливлює притягнення до відповідальності шляхом накладення штрафів.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, що підтверджується судовою практикою, а саме: Верховним Судом у постановах від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 71834551), від 07.11.2018 року у справі №818/159/18 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 77763071), від 07.11.2019 у справі № 560/523/19 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 85450386), від 23.04.2020 року у справі № 560/523/19 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 88886054) зазначено, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Тобто виплата пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Окрім того, суд також зазначає, що стаття 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

Приписи статті 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Механізм погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, визначався Порядком 649.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 змінено пункт 2 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 та визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Однак, скасування Порядку №649 створило правову невизначеність порядку здійснення виплат, зазначених у пункті 2 постанови КМ України №649.

Водночас, пунктами 20 та 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України визначено, що взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Пенсійний фонд України є органом виконавчої влади, реалізація нормативних приписів та програм якого здійснюється шляхом фінансування виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел і відповідно до конкретних напрямків витратної частини бюджету Пенсійного фонду України.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України встановлено, що одним з основних принципів бюджетної системи є принцип цільового використання бюджетних коштів.

Тобто бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Отже, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. При цьому виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати пенсії не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення.

Зазначеної позиції підтримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 03.08.2021 у справі 560/1445/20, від 26.09.2022 у справі 240/7153/19.

При цьому, суд відмічає, що здійснення перерахунку пенсії та нездійснення її виплати не є доказом невиконання судового рішення, оскільки невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. В той же час, як зазначалося вище, відповідачем вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів пред"явлення виконавчого листа до виконання, що державним виконавцем не буде використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а відтак, звернення із заявою в порядку ст. 383 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України "Про виконавче провадження" першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для визнання протиправними дій вчинених на виконання судового рішення та постановлення, у зв"язку з цим окремої ухвали, відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Враховуючи викладене, суд залишає без задоволення заяву позивача в порядку ст.383 КАС України.

Керуючись статтями 248, 250, 256,383 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Залишити без задоволення заяву позивача в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Капинос