Справа № 206/2252/22
Суддя: Маштак К. С.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/2252/22
Провадження № 2-а/206/28/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,

І. Стислий виклад позиції позивача та представника відповідача.

Позивач звернувся до суду з даним позовом з огляду на наступні обставини. 25.07.2022 поліцейським УПП в Дніпропетровській області Мітусовим Д.Є. було винесено постанову серії АР № 888758 від 25.07.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Позивач вважає, що постанова серії АР № 888758 від 25.07.2022 про адміністративне правопорушення винесена з порушенням прав позивача та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки позивач не порушував ПДР України. Так, 15.06.2022 позивач рухався на транспортному засобі ВАЗ 222-34 АВ в м. Дніпро, Самарський узвіз, 14 та був безпідставно зупинений працівником поліції. Не оголосивши причини зупинки, останній надав вимогу пред`явити йому документи. На питання позивача про причину такої вимоги, поліцейський протиправно використав щодо позивача кайданки. Протягом певного часу, позивача тримали в кайданках, після чого відносно позивача було винесено постанову. Пізніше, позивач написав скаргу про оскарження постанови до УПП в Дніпропетровській області та вона була розглянута 28.06.2022 та постанова скасована, а також справа направлена на новий розгляд. Так, 25.07.2022 була винесена оскаржувана постанова серії АР № 888758. З даного приводу розгляду справи не було, інспектор виніс вказану постанову та надав позивачу її копію. Під час винесення вказаної постанови, жодних доказів правопорушення позивача не було. Крім того, посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, повинні міститись саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить інформацію, а саме, в графі «до постанови додається» не вказано посилань на будь-який технічний засіб за допомогою якого проводилась відеофіксація і чи взагалі така фіксація проводилась. Так, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фіксацію правопорушення, надана відповідачем фіксація не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалась правомірність винесеної постанови немає. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, будь-яких належних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення ПДР при винесені оскаржуваної постанови відповідач не надав позивачу та до матеріалів адміністративної справи не долучив. Враховуючи викладене, позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 888758 від 25.07.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп. (а.с. 1-6).

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначено, що 25.07.2022 заступником командира роти 4 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мітусовим Д.Є. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., в якій зазначено, що останній керував транспортним засобом ВАЗ 2014 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Дніпро, Самарський узвіз в районі будинку 14, без заднього правого бризговика, чим порушив п. 31.4.7. «е» ПДР України. Винесена постанова повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а саме постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. Отже, виявивши транспортний засіб, в діях водія якого міститься ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення п. 31.4.7. «е» ПДР України, за вчинення якого ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, останнім було прийнято рішення про зупинку такого транспортного засобу та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, щодо водія такого транспортного засобу, яким виявився позивач. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Після виявлення факту порушення вимог ПДР України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи. При розгляду справи поліцейським позивача було ознайомлено з матеріалами справи, а саме відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. Крім того, до відзиву додається оптичний DVD-R диск, який містить у собі той самий відеозапис, що був покладений в основу прийнятого інспектором рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови. Крім того, представником відповідача було зазначено, що в період воєнного стану, враховуючи специфіку завдань, які наявні перед особовим складом органів поліції у такий період, зокрема залучення особового складу до заходів, направлених на забезпечення належної оборони Дніпропетровської області та м. Дніпра, участь представника відповідача у розгляді даної справи, а також надання відповідних доказів у справі та вчинення інших процесуальних дій на теперішній час є неможливим. Підсумовуючи вказане, представник позивача просив розглянути дану справу без участі сторони відповідача, відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 12-16).

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позов та зазначив, що коли його зупинив працівник поліції, позивачу зазначили, що підставою його зупинки стало те, що є підозра, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На прохання зазначити законні підстави, у відповідності до вимог чинного законодавства, працівник поліції не повідомив нічого позивачу та працівник поліції одразу зазначив, що буде розглядатись справа про адміністративне правопорушення, скоєне позивачем. Позивач просив працівника поліції надати йому змогу зателефонувати на лінію 102, оскільки вважав, що в діях цього працівника поліції присутні неправомірні дії, однак коли позивач почав телефонувати на лінію 102, до нього підійшов інший працівник поліції та зазначив вже іншу підставу для зупинки транспортного засобу позивача відсутність правого бризговика. Позивач попросив працівника поліції зачекати, поки він поговорить по лінії 102 та попросить змінити екіпаж поліції, оскільки вважав, що працівники поліції, які його зупинили упереджено ставляться до нього. Однак, слухати позивача працівник поліції не став, декілька разів просив показати позивача його посвідчення водія або паспорт громадянина України, позивач знову ж таки попросив зачекати, поки він договорить по лінії 102, та працівник поліції зазначив, що до позивача буде застосовано ст. 185 КУпАП та потім працівник поліції викинув позивача з його транспортного засобу, одразу одягли на останнього кайданки та поклали обличчям на асфальт, при цьому працівник поліції ще й поклав своє коліно на голову позивачу. Далі, працівник поліції почав говорити позивачу, що в нього відсутнє сидіння в автомобілі і це було причиною зупинки, а також відсутність бризговика. Позивач оскаржив протокол, складений відносно нього за ст. 185 КУпАП та результат оскарження закрито провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, позивач зазначив, що працівниками поліції йому не були роз`ясненні його права, єдиним доказом складення постанови відносно нього було фото транспортного засобу позивача з задньої частини. Позивач вважає, що його зупинили працівники поліції з порушенням законодавста та крім того, не були представлені докази вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

04.08.2022 позивачем подано дану позовну заяву з додатками (а.с. 1-10).

23.09.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 12-20).

24.10.2022 відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд на 02.11.2022 (а.с. 22).

02.11.2022 заслухано вступне слово позивача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи та переглянуто відеодоказ (а.с. 29-31).

02.11.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду (а.с. 32).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

25.07.2022 відносно ОСОБА_2 поліцейським УПП в Дніпропетровській області Мітусовим Д.Є. було винесено постанову серії АР № 888758 від 25.07.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Постанова обґрунтована тим, що 15.06.2022 о 12 год. 20 хв. в м. Дніпро, Самарський узвіз, 14, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 без заднього правого бризговика, чим порушив п.п. 31.4.7 е) ПДР України.

У графі «до постанови додаються» зазначені: клопотання та заява ОСОБА_1 , доповідна записка (а.с. 7).

28.06.2022 УПП в Дніпропетровській області ДПП було розглянуто звернення ОСОБА_1 та зазначено, що за результатами перевірки, відповідно до п. 2 ст. 293 КУпАП, постанову БАБ № 519083 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. скасовано, а справу направлено на новий розгляд. Для розгляду справи за фактом вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, останньому необхідно з`явитись 08.07.2022 о 09 годині до УПП в Дніпропетровській області ДПП (а.с. 24).

08.07.2022 ОСОБА_1 було направлено запит на отримання публічної інформації на ім`я начальника УПП в Дніпропетровській області ДПП, відповідно до якого ОСОБА_1 просив надати запис відео з бодікамер працівників поліції, а саме: ОСОБА_3 , бодікамера № 471267 за 15.06.2022 за період з 13:30 до 15:30, ОСОБА_4 , бодікамера № 473550 за 15.06.2022 з 13:30 до 15:30 (а.с. 25).

13.07.2022 УПП в Дніпропетровській області ДПП надали відповідь на запит ОСОБА_1 , відповідно до якого останньому були запропоновані дні та час, коли він може з`явитись до Управління для отримання запитуваної інформації (а.с. 26).

13.07.2022 постановою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 27).

Також, 08.08.2022 ОСОБА_1 було подано клопотання до УПП в Дніпропетровській області ДПП про зупинення виконання постанови серії АР № 888758 від 25.07.2022 у зв`язку з її оскарженням до суду (а.с. 28).

Крім того, судом у судовому засіданні було переглянуто відеозапис з нагрудних камер працівників поліції на яких були зафіксовані обставини, які стались 15.06.2022.

Із відеозаписів судом встановлено, що самого моменту зупинення транспортного засобу позивача не зафіксовано. Однак, зафіксовано, що спочатку працівник поліції зазначає про необхідність позивачу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Потім, позивач, розмовляючи спокійно, без жодної агресії, повідомляє працівника поліції про те, що він хоче зателефонувати на лінію 102 для зміну екіпажу та просить пояснити підстави його зупинки. Працівник поліції повідомляє про відсутність правого бризговика. Позивач не відмовлявся надати документи на вимогу працівника поліції для встановлення його особи та спокійно повідомляє працівника поліції про те, що він спілкується з оператором по лінії 102 та після розмови надасть документи. Однак, працівник поліції силоміць відкриває водійські двері транспортного засобу позивача, хапає його та витаскує з авто. Після чого, вихопив мобільний телефон позивача та повідомив на лінії 102, що позивача було затримано у зв`язку з невиконанням законної вимоги працівника поліції. Позивач поводив себе спокійно, але працівником поліції безпідставно були вдягнуті на нього кайданки. Далі, з відеозапису вбачається, що позивача повідомили про необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в діях водія були виявлені ознаки керування транспортного засобу в алкогольному сп`янінні. Позивач погодився, результати огляду негативні. Також позивача повідомили, що підставою його зупинки було те, що в його транспортному засобі немає пасажирського переднього сидіння. На що позивач пояснив, що він перевозив вантаж, тому сидіння й не було. Після чого, водію повідомили знову ж таки про відсутність бризговика.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем та представником відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно вимог ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

За змістом статей 1, 13 Закону України "Про Національну поліцію", поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно положень статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил керування або експлуатації транспортного засобу, правил користування ременями безпеки або мотошоломами (частини перша статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно п.п. 31.4.7 е) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, в силу приписів статті 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову покладається на суб`єкта владних повноважень. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУпАП.

Суд погоджується з позицією позивача щодо відсутності належних, допустимих та достатніх доказів щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Так, судом встановлено, що в постанові серії АР № 888758 від 25.07.2022 не зазначено жодного доказу на підтвердження вказаних у постанові обставин, а саме порушення п.п. 31.4.7. е) ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Крім того, представником відповідача було долучено до відзиву відеозаписи з бодікамер працівників поліції, однак в супереч положень ст. 283 КУпАП - постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити серед іншого відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) постанова серії АР № 888758 від 25.07.2022 такі відомості не містить, а тому даний відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 24 січня 2019 року по справі № 428/2769/17 та 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а .

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Надані поліцейським відеозаписи не є належними доказами, проте з метою повного та всебічного розгляду справи суд дослідив їх та переглянувши відеозапис, суд погоджується з позицією позивача та вважає, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб позивача без визначених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав. Більш того, працівники поліції кожного разу пояснювали позивачу різні підстави зупинки його транспортного засобу.

Судом встановлено, що позивачем було пройдено огляд на стан алкогольного сп`яніння та його результат був негативний, що підтверджує пояснення позивача щодо того, що підставою зупинки його транспортного засобу було те, що працівники поліції вважали, що він керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Після огляду на стан сп`яніння, працівниками поліції було повідомлено позивача, що ним порушено п.п. 31.4.7 е) ПДР України та відповідно скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУПАП.

Однак, ані з письмових доказів, ані з переглянутого судом відеозапису не вбачається наявність обґрунтованих підстав, вважати, що позивачем було скоєно таке правопорушення.

Відповідно до частини 1 Закону України № 580-VІІІ національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно частини 1 статі 59 Закону України № 580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Зі змісту статті 18 Закону України № 580-VІІІ видно, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.

Стаття 64 Закону України № 580-VІІІ передбачає, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Статтею 19 Закону України № 580-VІІІ встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Згідно частини 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.

Відповідно до статті 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Однак, суд доходить висновку, що обставини, які були встановлені у справі свідчать про недотримання поліцейськими Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції вимог щодо необхідності з гідністю і честю поводитися під час виконання службових обов`язків.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

При цьому, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП, зокрема, у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З огляду на викладене, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних, достатніх і допустимих, у розумінні статей 73, 74, 76 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, згідно ст. 268 КУпАП особа, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

З доводів позивача вбачається, що поліцейський виніс оскаржувану постанову без будь-якої підготовки до розгляду справи, крім того, не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішенні належним чином клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, крім того йому не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В той же час, суд приймає до уваги доводи позивача, оскільки представником відповідача вони не були спростовані жодним належним та достатнім доказом.

Таким чином, суд вважає, що працівник поліції, який виніс оскаржувану постанову, порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, таким чином було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що винесена постанова серії АР № 888758 від 25.07.2022 поліцейським УПП в Дніпропетровській області Мітусовим Д.Є. не відповідає вимогам чинного законодавства.

Оскільки суб`єктом владних повноважень порушено вимоги КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови, суд не може дійти висновку про належне підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: оскаржувана постанова - скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закриттю.

Окремо суд звертає увагу, що існує вичерпний перелік рішень, які може прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ч. 3 ст. 286 КАС України, до якого не входить визнання дій протиправними.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 121, 222, 251, 268, 283, 286 КУпАП, ст.ст. 1, 2, 5, 9, 71-78, 139, 242-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 888758 від 25.07.2022 скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційні скарги подаються до Третього апеляційного адміністративного суду або через Самарський районний суд м. Дніпропетровська, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України, в редакції від 15.12.2017, що відповідає п. 15.5 ч. 1 розділу VІІ перехідних положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Повне судове рішення складено 07.11.2022.

Суддя К.С. Маштак