Справа № 640/30316/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

07 листопада 2022 року справа №640/30316/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» (далі по тексту - позивач, АТ «ДТЕК Одеські Електромережі»)
доНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - відповідач, НКРЕКП)
провизнання протиправними та скасування абзаців четвертого-сьомого підпункту 1 пункту 2 постанови НКРЕКП від 08 липня 2021 року №1118, яким зобов`язано АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» врахувати в Інвестиційних програмах на 2021 та 2022 роки статтю «Додатково отриманий дохід за результатом діяльності у 2019 та 2020 роках» без додаткових джерел фінансування на загальну суму 92 851,45 тис. грн. (без ПДВ), яка включає: - 50% доходу, отриманого у 2019 році від надання в оренду/суборенду основних засобів (активів), які належать до основної діяльності ліцензіата, у розмірі 3 106,00 тис. грн. (без ПДВ); - 50% доходу, отриманого у 2019 році від плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, у розмірі 8 206,00 тис. грн.. (без ПДВ); - 50% доходу, отриманого у 2020 році від надання в оренду/суборенду основних засобів (активів), які належать до основної діяльності ліцензіата, у розмірі 13 574,50 тис. грн. (без ПДВ); - 50% доходу, отриманого у 2020 році від плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, у розмірі 735,50 тис. грн. (без ПДВ)
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваних положень постанови НКРЕКП від 08 липня 2021 року №1118, якими зобов`язано АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» врахувати в Інвестиційних програмах на 2021 та 2022 роки статтю «Додатково отриманий дохід за результатом діяльності у 2019 та 2020 роках» без додаткових джерел фінансування на загальну суму 92 851,45 тис. грн. (без ПДВ).

На думку позивача, оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою у зв`язку із тим, що вона винесена без належного дослідження обставин справи та без належного обґрунтування. Акт перевірки та оскаржувана постанова не містять аргументів та посилань на норми матеріального права щодо обов`язку позивача врахувати в Інвестиційних програмах на 2021 та 2022 роки статтю «Додатково отриманий дохід за результатом діяльності у 2019 та 2020 роках» без додаткових джерел фінансування на загальну суму 92 851,45 тис. грн.

Як зазначає позивач, НКРЕКП при винесені оскаржуваної постанови не взяла до уваги, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №320/2762/20 визнано протиправними та не чинними підпункти 18, 19 пункту 14.4 та пункт 14.12 постанови НКРЕКП від 11 березня 2020 року №601 «Про затвердження змін до Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов», що затверджені постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року №428» (пункти на які посилається відповідач в акті перевірки, який слугував підставою для винесення оскаржуваної постанови).

Позивач також уважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з перевищенням повноважень і відповідач фактично застосував санкцію, не передбачену діючим законодавством.

Крім того, позивач вказує, що оскаржувана постанова порушує права власності АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» тому що вимоги відповідача є втручанням у здійснення господарської діяльності ліцензіата та позбавлення його права розпоряджатися отриманим доходом.

Ухвалою від 27 жовтня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №640/30316/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою від 18 квітня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва відмовив позивачу у прийнятті заяви про зміну предмета позову.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із тим, проведення планової перевірки дотримання позивачем Ліцензійних вимог з розподілу електричної енергії і прийняття оскаржуваної постанови відбувалось із чітким дотриманням положень чинного законодавства та з урахуванням наданих AT «ДТЕК Одеські електромережі» пояснень.

Як зазначає відповідач, прийняті ним оскаржувані рішення є одним із основних способів виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тобто є заходом державного регулювання.

Відповідач звертає увагу, що інші заходи впливу регулятора, які випливають із мети та завдань його діяльності, не є санкціями відповідальності, і зауважує про обов`язок ліцензіата виконувати інвестиційну програму в повному обсязі відповідно до запланованих етапів обсягів робіт та обсягів фінансування згідно із схваленою НКРЕКП інвестиційною програмою, та у випадку збільшення фактичного надходження коштів ініціювати процедуру внесення відповідних змін до неї.

В обґрунтування своєї позиції відповідач також наголошує на численних порушеннях позивача, які виявлені перевіркою, та, що позивач не оскаржує постанову в частині застосування штрафних санкцій.

Крім того, відповідач указав, що на момент прийняття рішення щодо зобов`язання позивача урахувати в Інвестиційних програмах на 2020 та 2021 роки додатково отриманого доходу Регулятор керувався чинними положеннями пункту 12 додатку 23 до Порядку №428 - Методики визначення сум надлишково отриманого або недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії.

Позивач у письмових поясненнях додатково звертав увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19 липня 2022 року у справі №640/2802/19, та просив застосувати її при вирішенні цього спору.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Згідно з постановою НКРЕКП від 08 липня 2021 року №1118 «Про накладення штрафу на AT «ДТЕК Одеські електромережі» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання» за результатами розгляду акта планової перевірки від 09 червня 2021 року №294, відповідно до статей 17, 19 та 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» НКРЕКП постановила:

« 1. Відповідно до пунктів 11 та 12 частини першої статті 17, статей 19 та 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» накласти штраф у розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень на AT «ДТЕК Одеські електромережі» () за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії…

2. Відповідно до пункту 1 частини першої та пункту 1 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у межах здійснення заходів державного регулювання, зобов`язати AT «ДТЕК Одеські електромережі»:

1) урахувати в Інвестиційних програмах на 2021 та 2022 роки статтю «Додатково отриманий дохід за результатом діяльності у 2019 та 2020 роках» без додаткових джерел фінансування на загальну суму 92 851,45 тис. грн. (без ПДВ), яка включає:

- суму зекономлених при виконанні Інвестиційної програми у 2019 році коштів у розмірі 5 901,14 тис. грн. (без ПДВ);

- суму зекономлених при виконанні Інвестиційної програми у 2020 році коштів у розмірі 33 583,69 тис. грн. (без ПДВ);

- суму надлишково отриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності у 2020 році у розмірі 27 744,62 тис. грн. (без ПДВ);

- 50% доходу, отриманого у 2019 році від надання в оренду/суборенду основних засобів (активів), які належать до основної діяльності ліцензіата, у розмірі 3 106,00 тис. грн. (без ПДВ);

- 50% доходу, отриманого у 2019 році від плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, у розмірі 8 206,00 тис. грн.. (без ПДВ);

- 50% доходу, отриманого у 2020 році від надання в оренду/суборенду основних засобів (активів), які належать до основної діяльності ліцензіата, у розмірі 13 574,50 тис. грн. (без ПДВ);

- 50% доходу, отриманого у 2020 році від плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, у розмірі 735,50 тис. грн. (без ПДВ)».

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач оскаржує постанову НКРЕКП від 08 липня 2021 року №1118 лише в частині абзаців четвертого-сьомого підпункту 1 пункту 2 щодо зобов`язання урахувати в Інвестиційних програмах на 2021 та 2022 роки статтю «Додатково отриманий дохід за результатом діяльності у 2019 та 2020 роках» без додаткових джерел фінансування.

З огляду на зміст позовних вимог та оскаржуваної постанови суду належить встановити чи має НКРЕКП повноваження зобов`язувати суб`єктів господарювання (ліцензіатів) враховувати в інвестиційних програмах додаткові положення за конкретними видами доходів.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус НКРЕКП, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» установлює, що Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики з діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Частина друга статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» встановлює, що Регулятор здійснює державне регулювання шляхом:

1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом;

2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг;

3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом;

4) державного контролю та застосування заходів впливу;

5) використання інших засобів, передбачених законом.

Отже, НКРЕКП здійснює державне регулювання виключно у межах повноважень та у спосіб, передбачених законом.

Як зазначає відповідач, зобов`язання AT «ДТЕК Одеські електромережі» урахувати в Інвестиційних програмах на 2021 та 2022 роки додатково отриманих доходів є одним із основних способів виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тобто є заходом державного регулювання.

Відповідач в обґрунтування правомірності своїх рішень посилається на норми частини другої статті 3, статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» щодо функцій Регулятора, зокрема приймати обов`язкові для виконання рішення, та зазначає, що оскаржувані пункти постанови прийняті саме відповідно до пункту 1 частини першої та пункту 1 частини другої статті 17 цього Закону у межах здійснення заходів державного регулювання.

Зокрема відповідач зазначає, що згідно з пунктом 1 частини першої та пунктом 1 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції, та має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Проте, суд не погоджується із такою позицією відповідача, оскільки вона зводиться до того, що НКРЕКП на власний розсуд може приймати обов`язкові для виконання рішення та застосовувати будь-який спосіб державного регулювання.

Суд звертає увагу, що суб`єкт владних повноважень, яким є НКРЕКП, може діяти виключно у рамках окреслених законом повноважень, за принципом «дозволено лише те, що прямо передбачено законом».

Разом із тим, наведені норми статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» вказують про відсутність у відповідача повноважень зобов`язувати суб`єктів господарювання ураховувати в інвестиційних програмах додаткові доходи.

При цьому суд зазначає, що в пункті 19 акта планової перевірки AT «ДТЕК Одеські електромережі» від 09 червня 2021 року №294 відповідач вказав про показники пунктів 18 та 19 пункту 14.4 та посилається на пункт 14.12 Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року №428, згідно з яким обсяг фінансування інвестиційної програми на рік, що є наступним за звітним роком, збільшується в такому порядку: на 50% суми додатково отриманого доходу, отриманого у звітному році від надання в оренду/суборенду основних засобів (активів), які належать до основної діяльності ліцензіата; на 50% суми додатково отриманого доходу, отриманого у звітному році від плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики.

Однак, на момент складання акта перевірки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №320/2762/20 визнано протиправними та не чинними підпункти 18, 19 пункту 14.4 та пункт 14.12 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 11 березня 2020 року №601 «Про затвердження змін до Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов», що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року №428.

Наведене свідчить, що при складанні акт перевірки та прийнятті оскаржуваної постанови відповідач керувався нечинними нормами.

Відповідач також зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення керувався положеннями пункту 12 додатку 23 до Порядку №428 (у редакції, що діяла з 10 червня 2021 року).

Суд встановив, що додатком 23 до Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року №428, є Методика визначення сум надлишково отриманого або недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії.

У пункті 12 цієї Методики, на який посилається відповідач, зазначено, що обсяг фінансування інвестиційної програми на рік, що є наступним за звітним роком, збільшується в такому порядку:

на 50% суми додатково отриманого доходу, отриманого у звітному році від надання в оренду/суборенду основних засобів (активів), які належать до основної діяльної ліцензіата;

на 50% суми додатково отриманого доходу, отриманого у звітному році від плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики;

на 100% доходу, отриманого від реалізації товарно-матеріальних цінностей, у тому числі металобрухту, від діяльності з розподілу електричної енергії.

Утім, суд звертає увагу, що при проведенні перевірки та складанні оскаржуваної постанови відповідач керувався Методикою у редакції без врахування постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №320/2762/20, яка набрала законної сили.

Крім того, наведені положення Методики стосуються збільшення обсягу фінансування інвестиційної програми на рік, однак, не встановлюють додаткових повноважень для Регулятора зобов`язувати суб`єктів господарювання ураховувати в інвестиційних програмах додаткові доходи.

Суд також зауважує, що будь-які нормативні акти та методики НКРЕКП не можуть розширювати обсяг повноважень та функцій регулятора, прямо визначених законом.

Оскільки у Законі України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» відсутні повноваження Регулятора щодо установлення в інвестиційних програмах додаткових доходів або про зобов`язання суб`єктів господарювання ураховувати в інвестиційних програмах додаткові доходи, суд вважає безпідставними посилання відповідача на пункт 12 Методики визначення сум надлишково отриманого або недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у межах спірних правовідносин НКРЕКП, зобов`язуючи позивача урахувати в Інвестиційних програмах на 2021 та 2022 роки статтю «Додатково отриманий дохід за результатом діяльності у 2019 та 2020 роках» без додаткових джерел фінансування, діяла не на підставі та не у межах визначених законом повноважень.

Суд не приймає до уваги мотиви відповідача з приводу законності проведення планової перевірки дотримання позивачем Ліцензійних вимог з розподілу електричної енергії, оскільки позивача не оскаржує дії НКРЕКП щодо проведення перевірки або вчиненні під час неї.

Щодо посилання відповідача на обов`язок ліцензіата виконувати інвестиційну програму в повному обсязі відповідно до запланованих етапів обсягів робіт та обсягів фінансування згідно із схваленою НКРЕКП інвестиційною програмою, та у випадку збільшення фактичного надходження коштів ініціювати процедуру внесення відповідних змін до неї, суд звертає увагу, що предметом доказування у цій справі є виключно правомірність постанови НКРЕКП, а в межах спірних правовідносин відповідач не встановив порушень AT «ДТЕК Одеські електромережі» щодо невиконання або неналежного виконання інвестиційних програм.

В обґрунтування своєї позиції відповідач також наголошує на численних порушеннях позивача, які виявлені перевіркою, та, що позивач не оскаржує постанову в частині застосування штрафних санкцій, однак, такі обставини не спростовують незаконності зобов`язання позивача урахувати в Інвестиційних програмах на 2021 та 2022 роки додаткові доходи, та жодним чином не виправдовують поведінку НКРЕКП.

Суд також погоджується із доводами позивача про те, що оскаржувана постанова порушує права власності АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» тому що вимоги відповідача є втручанням у здійснення господарської діяльності ліцензіата та позбавлення його права розпоряджатися отриманим доходом.

Так, відповідно до частини першої та шостої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Частина сьома статті 319 Цивільного кодексу України передбачає, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Однак, як встановлено вище, законом не передбачено повноважень НКРЕКП щодо установлювати в інвестиційних програмах додаткові доходи або зобов`язувати суб`єктів господарювання ураховувати в інвестиційних програмах додаткові доходи.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 04 вересня у справі №826/14482/17 та від 29 липня 2020 у справі №826/14445/17, оскільки обставини цих справ є нерелевантними спірним правовідносинам та не стосуються складання інвестиційних програм ліцензіата.

З огляду на викладене суд вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню абзаци четвертий, п`ятий, шостий та сьомий пункту 2 постанови НКРЕКП від 08 липня 2021 року №1118 «Про накладення штрафу на AT «ДТЕК Одеські електромережі» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання» в частині зобов`язання

АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» врахувати в Інвестиційних програмах на 2021 та 2022 роки статтю «Додатково отриманий дохід за результатом діяльності у 2019 та 2020 роках» без додаткових джерел фінансування на загальну суму 92 851,45 тис. грн. (без ПДВ), яка включає:

- 50% доходу, отриманого у 2019 році від надання в оренду/суборенду основних засобів (активів), які належать до основної діяльності ліцензіата, у розмірі 3 106,00 тис. грн. (без ПДВ);

- 50% доходу, отриманого у 2019 році від плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, у розмірі 8 206,00 тис. грн.. (без ПДВ);

- 50% доходу, отриманого у 2020 році від надання в оренду/суборенду основних засобів (активів), які належать до основної діяльності ліцензіата, у розмірі 13 574,50 тис. грн. (без ПДВ);

- 50% доходу, отриманого у 2020 році від плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, у розмірі 735,50 тис. грн. (без ПДВ).

Поряд із цим суд відхиляє посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19 липня 2022 року у справі №640/2802/19, оскільки така справа стосується встановлення тарифів на розподіл електричної енергії та тарифів на постачання електричної енергії, що не стосується спірних правовідносин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов AT «ДТЕК Одеські електромережі» підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати абзаци четвертий, п`ятий, шостий та сьомий пункту 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 08 липня 2021 року №1118 «Про накладення штрафу на AT «ДТЕК Одеські електромережі» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання» в частині зобов`язання АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» врахувати в Інвестиційних програмах на 2021 та 2022 роки статтю «Додатково отриманий дохід за результатом діяльності у 2019 та 2020 роках» без додаткових джерел фінансування на загальну суму 92 851,45 тис. грн. (без ПДВ), яка включає:

- 50% доходу, отриманого у 2019 році від надання в оренду/суборенду основних засобів (активів), які належать до основної діяльності ліцензіата, у розмірі 3 106,00 тис. грн. (без ПДВ);

- 50% доходу, отриманого у 2019 році від плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, у розмірі 8 206,00 тис. грн. (без ПДВ);

- 50% доходу, отриманого у 2020 році від надання в оренду/суборенду основних засобів (активів), які належать до основної діяльності ліцензіата, у розмірі 13 574,50 тис. грн. (без ПДВ);

- 50% доходу, отриманого у 2020 році від плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики, у розмірі 735,50 тис. грн. (без ПДВ).

3. Стягнути на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Акціонерне товариство Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28-б; ідентифікаційний код 00131713);

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19; ідентифікаційний код 39369133);

Суддя В.А. Кузьменко