Справа № 522/12291/22
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/334/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Чернявська Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 15.08.2022 року серії АА № 00000670 про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19.09.2022 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті та просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00000670 від 15.08.2022; закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.08.2022 відносно позивача винесену постанову за порушення ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 грн. Вказану постанову вважає необґрунтованою та протиправною, оскільки постанова не містить детального опису фактичних даних на основі яких можливо встановити наявність адміністративного правопорушення. Відповідно до оскаржуваної постанови 18.06.2022 о 18 год. 30 хв. за адресою М-04 км 186+337, Дніпропетровська область, нібито допустила рух транспортного засобу DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22,5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,8% (4, 358 тон). В постанові вказано перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,8 % (4,358 тон), але в постанові розміщеній на сайті зафіксоване правопорушення у вигляді перевищення загальної маси транспортного засобу вже на 9, 287 тон, що ставить під сумнів об`єктивність розрахунків. В момент вчинення правопорушення транспортний засіб перевозив нафтопродукти, пересувався зі спеціалізованим причепом. Товарно транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № УЕ-00006965/1 від 18.06.2022 року свідчить про те, що 18.06.2022 року автопідприємство ФОП ОСОБА_1 на автомобілі DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснювало транспортування дизельного палива, пункт навантаження Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська 188, пункт розвантаження м. Дніпро, вул. Пресова 69. При цьому, маса вантажу товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № УЕ-00006965/1 від 18.06.2022 року становить 24 427, 00 кг., масу якого прийнято Вантажоодержувачем вантажу та зафіксоване у видатковій накладній. Тож, транспортний засіб здійснював перевезення продукції, маса якого не перевищувала допустимих норм (40тон), про що свідчить ТТН, а саме дизельне паливо загальною вагою 32, 680 тон, яка за своїм змістом є рідким вантажем та за своїми характеристиками є подільним, тобто при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодження його властивостей. У разі перевезення вантажу з порушенням, така інформація мала б бути зафіксована в накладній або акті до ТТН згідно Додатку 4 до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, однак така інформація відсутня, що свідчить про безпідставність винесення постанови.

Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року адміністративний позов залишено без руху.

07 жовтня 2022 року від представника Позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду, чим і усунуті недоліки.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання.

19 жовтня 2022 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено що, Державна служба України з безпеки на транспорті механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджені постановою КМУ №1174. Здійснення державного нагляду за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті здійснюється за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі вимірювати загальну масу транспортного засобу, визначати кількість осей, вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь. Інформація з автоматичних пункті передається до інформаційно-телекомунікаційної системи та автоматизовано формується проєкт постанови. Такий порядок мінімізує суб`єктивний фактор участі посадовців у прийнятті постанови та унеможливлює механічне втручання в роботу системи.

Автоматичний пункт габаритно-вагового контролю у русі станом на час фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого Позивачем, був обладнаний приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, який станом на момент фіксації вчинення Позивачем адміністративного правопорушення був справним та готовим до експлуатації, а отже, показники вимірювання навантажень на осі та загальної маси транспортного засобу, визначені ним є об`єктивними та достовірними відомостями, згідно з Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджених постановою КМУ від 27 грудня 2019 року № 1174.У зв`язку з чим, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 07 листопада 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони.

З огляду на терміни розгляду справи, зважаючи на те, що сторонами подано позов та відзив з відповідними доказами, суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а справа підлягає розгляду по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.24).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 02 січня 2021 року уклала договір з товариством з обмеженою відповідальністю «Євростандарт» про перевезення небезпечних вантажів, позивач виступає перевізником у правовідносинах, що виникли між сторонами договору (а.с.23).

З товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів вбачається, що маса дизельного пального, що перевозиться 18.06.2022 (дата виїзду) на автомобілі, який належить позивачу становить 24 427 кг. (а.с.22).

З сервісу перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі вбачається, що транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 18.06.2022 допустив порушення, а саме перенавантаження загальної маси транспортного засобу на 10,8 % (9, 287 тон), постанову винесено 15.08.2022 (а.с.19).

Відтак, 15 серпня 2022 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Іриною Володимирівною винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00000670, відповідно до якої 18.06.2022 о 18 год. 30 хв. за адресою М-04 км 186=337, Дніпропетровська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,8% (4,358 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Тож, за порушення ч.2 ст. 132 КУпАП України ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності з накладенням на неї штрафу у розмірі 17000 грн.

Вищевказане правопорушення зафіксоване на технічний засіб WIМ20, WAGA-WIM35, № 7, строк дії свідоцтва до 22.07.2022.

На даний технічний засіб відповідачем долучено сертифікати відповідності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП унормовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За визначенням наведеним у статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України від 30.06.1993р. № 3353 "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

П.1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За визначенням, наведеним у постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" великовагові та великогабаритні транспортні засоби-це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" закріплено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

П. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

В свою чергу у пункті 3 Правил №30 зазначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України.

Пунктом 22.1 розділу 22 "Перевезення вантажу" ПДР встановлено, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

За приписами пункту 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги-4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах-4,35 м), за довжиною-22 м (для маршрутних транспортних засобів-25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів-понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь-11 т (для автобусів, тролейбусів-11,5 т), здвоєні осі-16 т, строєні-22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь-11 т, здвоєні осі-18 т, строєні-24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі-понад 16 т, строєні осі-понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів-навантаження на одиночну вісь-понад 11 т, здвоєні осі-понад 18 т, строєні осі- понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах-понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Таким чином, пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

За змістом ч.1 ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян- суб`єктів господарської діяльності-у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у виді штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, визначено ст.14-3 КУпАП, в якій зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Та обставина, що належний позивачу транспортний засіб здійснював рух автомобільними дорогами загального користування та перевозив вантаж з перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України без отримання на те спеціального дозволу, формує в його (позивача) діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132- 1 КУпАП.

Оскаржувана постанова, згідно вимог п.17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. №1174, містить інформацію про виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні. Нормативні габаритно-вагові параметри в постанові зазначаються шляхом посилання на п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306.

При цьому, як вірно звернуто увагу відповідачем, згідно п.3 Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Отже, вказане свідчить, що Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

Таким чином, суд вважає, що винесена відповідачем постанова в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 Інструкції.

Також, не може слугувати підставою для висновку про хибність здійсненого посадовою особою органу Держслужби з безпеки на транспорті розрахунку перевищення нормативних параметрів, саме лише посилання представника позивача на те, що без встановлення типу транспортного засобу неможливо вірно розрахувати перевантаження.

Крім того, як вбачається з письмових пояснень представника відповідача, які містяться у відзиві, перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги (п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174).

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч. 3 та 5 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Водночас, за правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Суд враховує, що суттєвим значенням для визначення міри відповідальності особи у цій сфері є результати габаритно-вагового зважування транспортного засобу.

Доводи представника позивача про те, що перевозився рідкий вантаж та його вага змінюється в залежності від рельєфу дороги, швидкості руху є припущенням, тому не можуть братися судом до уваги.

Крім того, не впливають на звільнення від відповідальності у сфері автотранспортного перевезення доводи позивача про переміщення під час руху вантажу (з урахуванням його характеристик), оскільки відповідно до положень п. 12.5 Правил від 14.10.1997 року №363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Аналогічним чином, не можуть бути враховані відповідні дані ваги, зафіксовані у товарно-транспортній накладній, оскільки відповідно до п. 13 Порядку від 27.12.2019 року №1174 вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів здійснюються засобами вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Так, в момент зважування загальна маса транспортного засобу перевищила максимально допустиму норму. Розрахунок відсотків перевищення повної загальної маси транспортного засобу проводився з урахуванням різниці фактичної маси, максимально дозволеної маси.

Посилання представника позивача на відсутність Методики для зважування рідких вантажів не спростовує факт перевищення вагових параметрів транспортного засобу та не свідчить про порушення процедури зважування, тому не приймаються судом до уваги.

Отже, з урахуванням максимальної похибки вимірювальної техніки, суд вважає доведеним допущення позивачем перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а відповідно і правомірність накладення адміністративного стягнення згідно із ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Виходячи із вказаних обставин справи та положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку про те, що враховані під час накладення стягнення показники вагового обладнання підтверджені належними доказами, а, отже відповідач прийняв рішення на відповідність його критерію обґрунтованості та правомірності.

Враховуючи викладене, суд залишає позов ОСОБА_1 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 287-293 КпАП України, ст.ст. 243-246,250, 251, 287 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 15.08.2022 року серії АА № 00000670 про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 08 листопада 2022 року.

Суддя Чернявська Л.М.