Справа № 240/15468/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Житомир справа № 240/15468/22

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити з 09.02.2022року пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач зазначає, що є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, з 15.08.1989року постійно проживає в м.Овручі, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. З досягненням 54 річного віку Позивач звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 23.02.2022року Позивач відмовив у такому призначення пенсії у зв`язку із відсутністю підстав, так як вважає, що період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить лише 2 роки 1 місяць 16 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років. Таку відмову Позивач вважає протиправною.

Ухвалою суду від 03.08.2022року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позов Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, проти позову заперечує. Відповідач стверджує, що станом на 01.01.1993року Позивач в зоні гарантованого добровільного відселення проживав лише 2 роки 1 місяць 16 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

По цій причині Позивачу, як зазначено у відзиві, було правомірно відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 09.02.2022року до Відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону № 796-XII.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем було прийнято оскаржуване рішення від 23.02.2022року (а.с.8).

Таке рішення Відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача від 15.02.2022року, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення (переведення) пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, так як станом на 01.01.1993року Позивач в зоні гарантованого добровільного відселення проживав лише 2 роки 1 місяць 16 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

Наявність у Позивача відповідного страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, Відповідачем не оспорюється.

Так, судом встановлено та визнається представником Відповідача, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення (09.02.2022року) був особою, якій виповнилося повні 54роки.

Судом встановлено та визнається представником Відповідача, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років були надані слідуючі документи:

- посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_1 , виданого 19.10.1995року Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с.6);

- довідка Виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 13.05.2021року про те, що Позивач з 16.11.1990року по теперішній час постійно проживає в м.Овручі за відповідною адресою (а.с.7);

- копію рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 04.04.2005року, яким встановлено факт проживання Позивача в м.Овручі в період з 15.08.1989року по 16.11.1990року.

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 3 роки.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період

Крім того, таким особам може бути знижено такий пенсійний вік ще додатково на один рік за кожні 2 роки проживання, роботи.

Позивачем до позову не долучено жодних доказів, які б підтверджували його постійне проживання на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії чи постійне проживання або постійну роботу у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Разом з тим, долучені Позивачем до позову докази свідчать, що Позивач з 15.08.1989року по даний час постійно проживає в м.Овручі, територія якого віднесена до зони гарантованого добровільного відселення.

Тобто, на території, яка віднесена до зони гарантованого добровільного відселення, станом на 01.01.1993року Позивач постійно проживав більш ніж три роки.

Крім того, суд враховує, що в розумінні вимог частини першої пункту 3 статті 14 Закону № 796-XII до осіб, які потерпіли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) відносяться особи, які:

- постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

- постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Згідно з положеннями ст. 65 Закону N 796-XII посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551, потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Відповідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. N 106 до зони відчуження віднесено, окрім інших, м.Овруч Житомирської області.

Таким чином, єдиним документом, що підтверджує статус Позивача як особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), та підтверджує, що Позивач відноситься до осіб, які станом на 01.01.1993року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Саме посвідчення Громадянина, потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) в розумінні вимог ст.ст.73-74 КАС України є належним та допустимим доказом віднесення Позивача до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом, в тому числі на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Аналогічно, за приписами абзацу десятого підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (надалі - Порядок N 22-1), документами, що підтверджують право особи на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Одночасно суд зазначає, що в розумінні вимог пункту 4.2 цього ж Порядку N 22-1 Відповідач не наділений жодними повноваженнями щодо визнання незаконними подані документи та їх скасування. Відповідач, як орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Враховуючи те, що для призначення пенсії Позивачу із зниженням пенсійного віку, як громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, були наявні всі необхідні документи для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 6 років, суд робить висновок про неправомірність дій Відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію із зниженням пенсійного віку на 6 років, відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 09.02.2022року (з дня звернення).

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 992,40 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити, визнати протиправну відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича,7 м.Житомир, 10003, ) призначити та виплачувати з 09.02.2022року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 8 років відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 992,40 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк