Справа № 120/5965/22
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

04 жовтня 2022 р. Справа №120/5965/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Копчинської Ю.В.,

за участю сторін:

представника позивача: Жукова В.П.,

представника відповідача: Бешлея І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, відповідно до якого, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про застосування дисциплінарного стягнення окремих поліцейських Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області № 686 від 26.07.2022 у частині застосування до начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області полковника поліції ОСОБА_1 (0106426) дисциплінарного стягнення в виді звільнення зі служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №121 о/с від 28.07.2022, про звільнення зі служби в поліції начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області полковника поліції ОСОБА_1 (0106426);

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 28.07.2022;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.07.2022 по день прийняття рішення судом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем 26.07.2022 було видано наказ №686 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Вінницького районного управління №4 ГУНП у Вінницькій області, яким, до позивача, було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Зазначений наказ, на думку Позивача, є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки висновок службового розслідування фактично встановив той факт, що Позивач підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а Дисциплінарна комісія ГУНП не стала очікувати судового рішення у даній справі та передчасно притягнула Позивача до найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою суду від 05.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протягом встановленого судом строку представник відповідача подав відзив, у якому зазначив, що підставою для прийняття зазначеного наказу слугував висновок службового розслідування від 26.07.2022, яким було встановлено обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема, підставою для проведення службового розслідування стала інформація, яка надійшла з УСБ України у Вінницькій області, про можливі неправомірні дії та порушення службової дисципліни начальником відділу поліції № 4 порядку, передбаченому статтею 208 КПК України. Зібраними у ході службового розслідування матеріалами підтверджено те, що полковник поліції ОСОБА_1 не вжив заходів, спрямованих на відвернення негативних наслідків, хоча і розумів та допускав їх настання. Вина поліцейського у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, позивач ОСОБА_1 свідомо допустив настання несприятливих наслідків. Така поведінка позивача суперечить загальним принципам, встановленим для працівників Національної поліції України. Зазначає відповідач, що підставою для призначення службового розслідувана став не факт повідомлення ОСОБА_1 про підозру у скоєнні кримінальною правопорушення чи вимагання та отримання неправомірної вигоди, а вчинена ним дій, суть яких полягає у порушенні службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості та дій, які суперечить інтересам законності компрометують звання поліцейського. Наведене указує про реальну наявність поведінці ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, яка спричинила шкідливі наслідки та причинного зв`язку між ними і дією порушника дисципліни. Зазначив відповідач що метою проведення службового розслідування не може бути доведення вини у кримінальному правопорушенні, адже вина позивача повинна доводитись в судовому порядку. Однак, вважає, що суд має взяти до уваги і правову оцінку змісту підозри, оскільки її складено у зв`язку з вимаганням неправомірної вигоди з боку ОСОБА_1 . Ураховуючи вищезазначене, просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про визнання незаконними та скасування наказу, поновлення на роботі, відмовити в повному обсязі.

29.08.2022 позивачем подано відповідь на відзив, у якому останній вважає доводи відповідача безпідставними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав повністю та, з урахуванням доводів та міркувань зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, в судовому засіданні, проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на докази, які містить відзив на позовну заяву.

Суд, вислухавши сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, встановив.

19.07.2022 приблизно о 19:53 год., в рамках розслідування кримінального провадження №0000621 від 21.07.2021, ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 було затримано працівниками ГУ ДБР у м. Хмельницькому, спільно з працівниками УСБУ у Вінницькій області при отриманні неправомірної вигоди в розмірі 7500 грн. Після проведення першочергових слідчих дій ОСОБА_1 поміщено до ІТТ №1 ГУНП у Вінницькій області.

З протоколу затримання ОСОБА_1 від 19.07.2022 встановлено, що під час особистого обшуку з правої кишені джинсів він добровільно видав грошові кошти - купюри, 7500 гривень. 20.07.2022 ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, тобто, одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь - якої дії з використанням

22.07.2022 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 відсторонений від посади начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, строком на 2 місяці.

В свою чергу, Дисциплінарною комісією ГУНП у Вінницькій області, на підставі наказу ГУНП у Вінницькій області від 20.07.2022 №884 проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни начальником відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 , а також окремими поліцейськими Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Підставою для проведення службового розслідування стала інформація, яка надійшла з УСБ України у Вінницькій області, про можливі неправомірні дії та порушення службової дисципліни начальником відділу поліції №4 порядку, передбаченому статтею 208 КПК України.

Наказом ГУНП у Вінницькій області №686 від 26.07.2022 ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції за порушення службової дисципліни, вимог частини 1, пунктів 1, 3, 5, 6 частини 3 статті 1, пункту 8 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, статті 22, частини 1 статті 24 Закону України Про запобігання корупції та абзаців 1, 2, 5 пункту 1, абзацу 1 пункту 3, абзацу 2 пункту 4 розділу 5 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

Підставою для прийняття зазначеного наказу слугував висновок службового розслідування від 26.07.2022, яким було встановлено обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Не погоджуючись із таким наказом, та вважаючи його протиправним, оскільки Дисциплінарна комісія ГУНП не стала очікувати судового рішення у кримінальній справі та притягнула позивача до найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності звільнення, а тому позивач для захисту своїх законних прав та інтересів звернувся до суду із даним позовом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно із ст. 3 Закону "Про національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №580-УІІ1 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Працівники поліції складають Присягу на вірність Українському народові такого змісту: Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Аналіз тексту Присяги зумовлює висновок, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №580-VIII під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

На час виникнення спірних правовідносин Позивач займав посаду начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, перебуваючи в спеціальному званні полковника поліції. Правовий статус позивача визначається Законом України "Про Національну поліцію України", Дисциплінарним статутом та іншими законодавчими і підзаконними актами, які регламентують проходження служби в органах поліції.

У силу положень ч.1 ст.19 Закону №580-УІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 за №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина третя статті 59 Закону №580-УІІІ).

Проходження служби в поліції регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №5 80-VIII).

Частиною 1 статті 58 Закону № 580-VIII передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Обов`язки поліцейського визначені у частині першій статті 18 Закону №580-VIII, відповідно до вимог якої останній зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждати внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стаза йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина 10 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Законом України від 15.03.2018 №2337-УІІІ "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут Національної поліції України).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина 2 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана: 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь: 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової Інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина шоста статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Стаття 21 ч. 3 Закону України від 15.03.2018 №2337-УІІІ передбачає, що перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 22 ч. 2 Закону України від 15.03.2018 №2337-УІІІ "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Як було встановлено в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 взагалі не було ознайомлено з наказом № 884 від 20.07.2022 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії»; оскаржуваного наказу №686 від 26.07.2022 щодо притягнення до відповідальності позивача, а також з висновками службового розслідування від 26.07.2022 року. Судом встановлено, що лише 28.07.2022 ОСОБА_1 ознайомився з даними наказами.

Більш того, відповідно до довідки №1231 від 04.08.2022, виданої поліклінікою ДУ Територіального медичного об`єднання МВС України по Вінницькій області Дармограй В.П. перебував на стаціонарному лікування з 25.07.2022 по 04.08.2022, що не заперечується сторонами.

Відповідач при визначенні виду дисциплінарного стягнення мав враховувати тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку позивача і ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Суд звертає увагу, що всі ці обставини взагалі відповідачами не брались до уваги, та не були враховані відповідачами при прийнятті оскаржуваних наказів.

Крім того, суд зазначає, що накази відповідачів про призначення на посаду, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності - є актами індивідуальної дії, які мають відповідати вимогам, встановленим частиною третьою ст. 2 КАС України, якою передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Суд наголошує, що право особи на участь у процесі прийняття суб`єктом владних повноважень рішень є однією із ключових гарантій реалізації її прав у сфері публічної адміністрації.

Як встановлено з матеріалів справи, та в судовому засіданні одною з підстав для звільнення Позивача з поліції стало не вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що ускладнюють виконання службових обов`язків та неповідомлення безпосереднього керівника про порушення які мали місце відносно його підлеглих.

Згідно матеріалів службового розслідування, підставою для його проведення стала інформація яка надійшла з УСБ у Вінницькій області про можливі неправомірні дії начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ОСОБА_1 . А саме, що 19.07.2022 приблизно о 19.53 год., в рамках розслідування кримінального провадження №0000621 від 21.07.2021, ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 був затриманий ГУ ДБР у м. Хмельницькому, спільно з працівниками УСБУ при отриманні неправомірної вигоди в розмірі 7500 гривень.

Так, згідно ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При цьому, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України може бути доведена лише вироком суду в межах розгляду кримінального провадження №0000621, а не матеріалами службового розслідування.

Вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зазначеного відповідачем, який виразився у недотриманні обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, використанні службових повноважень, пов`язаних з можливим одержанням неправомірної вигоди, скоєнні вчинку, який підриває авторитет Національної поліції і є несумісним з подальшим проходженням служби, становлять об`єктивну сторону кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється позивач та підлягають доведенню в ході досудового розслідування.

Таким чином, з наведеного слідує, що службове розслідування відносно ОСОБА_1 було розпочато у зв`язку з відкриттям відносно нього кримінального провадження по підозрі у вчиненні злочину передбаченого ст.368 КК України.

Пунктом 10 ч.1 ст.77 Закону №580-УІІІ вказано, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Правовою підставою для звільнення особи за порушення дисципліни є наявність в її діях (бездіяльності) складу дисциплінарного проступку, тобто невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни, а для звільнення особи у зв`язку з вчиненням нею кримінального правопорушення - набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Тобто, суд звертає увагу на те, що підставою для звільнення позивача зі служби стало порушення відносно Позивача кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за відсутності при цьому рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення та яке б набрало законної сили, що суперечить презумпції невинуватості, регламентованій частиною 1 ст. 62 Конституції України.

Таким чином у даному випадку має місце порушене кримінальне провадження відносно позивача за фактом вчинення кримінального правопорушення, та відсутні достатні і необхідні правові підстави вважати, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, яка виразилася у не вжитті заходів щодо усунення причин та умов, що ускладнюють виконання ним службових обов`язків та не повідомлення про це безпосереднього керівника, недотриманні обмежень і заборон передбачених антикорупційним законодавством, поза процесуальному спілкуванні, використанні своїх службових повноважень, порушенні вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України". Закону України "Про Національну поліцію", а також невиконанні вимог Правил етичної поведінки поліцейських.

Тому, встановлені дисциплінарною комісією обставини та застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, і вся обставини, які стали підґрунтям для прийняття рішення про звільнення позивача були встановлені у спосіб, що не відповідають чинному законодавству та є такими, що порушують права ОСОБА_1 та призвели до незаконного звільнення із займаної посади.

Статтею 43 Конституції України гарантовано захист від незаконного звільнення,

Суд звертає увагу, що за змістом пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» підставами захисту порушеного права звільненої особи може бути не тільки звільнення без законних підстав, а й порушення порядку його проведення. (постанова ВС України від 01.10.2013, №21-259а-13).

Судом встановлено, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм чинного.

За таких обставин, враховуючи, що звільнення ОСОБА_1 є протиправним, наявні підстави для поновлення його на посаді.

Тому, суд вважає, що жодного іншого діяння, яке не створює склад кримінального правопорушення та підпадає під визначення дисциплінарного проступку, висновок службового розслідування не містить, а оскаржуваний наказ відповідач прийняв без доведення вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку.

У розумінні Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні Суду від 06.12.1988 у справі "Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії", принцип презумпції невинуватості полягає в тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається виключно на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов`язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб`єктів владних повноважень. Поширюється він не лише на прийняття такими суб`єктами певних рішень, а й на публічні висловлювання певних посадових осіб. Зокрема, в рішенні від 10.02.1995 у справі "Аллене де Рібемон проти Франції", де заявник скаржився на порушення презумпції невинуватості міністром внутрішніх справ, який зробив публічну заяву з твердженням про винуватість заявника. У даному рішенні, Суд вказує на те, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Отже, порушення статті 6 пункту 2 мало місце. Таким чином, сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою. Він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави, відтак жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином "доведення вини відповідно до закону", та перебираючи на себе функцію суду.

Викладене свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача пункту частини першої статті 77 Закону №580-УІІІ, оскільки дисциплінарне стягнення було застосовано за відсутності належних та достовірних доказів, тому у суду є усі підстави для визнання протиправним наказу №686 від 26.07.2022, ГУНП у Вінницькій області про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби до Позивача.

Окрім цього, відповідно до ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), не допускається звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд унаслідок тимчасової непрацездатності) з ініціативи роботодавця

Згідно Довідки №1231 від 04.08.2022, виданої Поліклінікою ДУ Територіального медичного об`єднання МВС України по Вінницькій області, Позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 25.07.2022 по 04.08.2022.

Суд звертає увагу, що проведення службового розслідування та видання оскаржуваних наказів відбувалось під час перебування Позивача на стаціонарному лікуванні. Таким чином, у передбачений законодавством спосіб, його не ознайомлено із даними оскаржуваними наказами та не надано можливості подати заперечення на них. Дані обставини додатково підтверджують протиправність спірних наказів Відповідача.

З огляду на викладене, суд визнає протиправними і таким, що підлягають скасуванню спірні накази Головного управління Національної поліції у Вінницькій області: про застосування дисциплінарного стягнення окремих поліцейських Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області №686 від 26.07.2022 у частині застосування до начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області полковника поліції ОСОБА_1 (0106426) дисциплінарного стягнення в виді звільнення зі служби та №121 о/с від 28.07.2022 про звільнення зі служби в поліції начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області полковника поліції ОСОБА_1 .

Визначаючись щодо способу захисту порушеного права позивача у зв`язку з незаконним звільненням, суд керується такими мотивам.

Нормами Закону №580-VIII не врегульовані питання процедури поновлення на посаді поліцейських, звільнення яких визнано судом незаконним, тому згідно з положеннями статті 7 КАС України суд має застосувати до спірних правовідносин положення КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, належним правовим способом захисту порушених прав позивача у зв`язку з незаконним звільненням є поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 28.07.2022.

Надаючи оцінку позовним вимогам щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд виходить з таких міркувань.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Як зазначено в абзаці 5 пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з абз. "з" п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі - Порядок №100), цей Порядок застосовується у випадку вимушеного прогулу.

За правилами абз.3, 4 пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до довідки ГУНП у Вінницькій області за №1475/29/02-2022 від 05.09.2022 середньомісячна заробітна плата позивача становила 21207,61 грн, середньоденна - 695,33 грн.

Відтак, оскільки на дату постановлення судом рішення період вимушеного прогулу позивача складає 49 робочих днів (з 28 липня 2022 року по 04 жовтня 2022 року включно), у зв`язку з поновленням позивача на роботі на його користь підлягає стягненню середній заробіток в сумі 34071,17 грн (695,33 * 49).

Згідно з роз`ясненнями, що міститься в абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому при виплаті присудженого позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідач повинен утримати та сплатити з присудженої суми податки та інші загальнообов`язкові платежі, в порядку та розмірах, визначених чинним законодавством.

При цьому, з урахуванням вимог п.2 ст.1 ст.371 КАС України, рішення суду в частині стягнення на користь позивача заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частиною першою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін, та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов є підставним та підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи судом не встановлено, питання щодо розподілу судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області "Про застосування дисциплінарних стягнень окремих поліцейських Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області" № 686 від 26 липня 2022 року в частині застосування до начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області полковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №121 о/с від 28 липня 2022 року про звільнення зі служби з поліції начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області полковника поліції ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 28 липня 2022 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28 липня 2022 року по 04 жовтня 2022 року включно в сумі 34071,17 гривень (тридцять чотири тисячі сімдесят одну гривню 17 копійок), з відрахуванням при його виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

На підставі положень пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та в частині присудження позивачу виплати заробітної плати за один місяць.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050, ).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: