Справа № 280/4394/22
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 листопада 2022 року Справа № 280/4394/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Вільнянської міської ради (вул. Бочарова, буд. 4, м. Вільнянськ, Запорізька область, 70002)

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вільнянської міської ради (далі відповідач, Вільнянська міська рада), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Вільнянської міської ради № 7 від 30.06.2022 року;

зобов`язати Вільнянську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0212 га на якій розташований об`єкт нерухомості приватної власності по АДРЕСА_2 для послідуючої передачі в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для розташування торгівельного павільйону) у відповідності до ст. 123 ЗК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він неодноразово звертався до відповідача з клопотаннями (заявами), в порядку ст. 123 ЗК України, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для послідуючої передачі в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для розташування торгівельного павільйону). Однак, за його заявами Вільнянська міська рада жодного разу не розглядала належним чином подані заяви, тому він вимушений був звернутися до суду, після рішення суду, Вільнянською міською радою було прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Відмову вважає безпідставною, у зв`язку з відсутністю законних причин відмови, тому звернувся до суду. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив в якому зазначив, що на виконання рішення суду відповідачем була розглянута заява позивача від 25.01.2021 та прийнято рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Рішення обґрунтоване незаконністю розташування громадянином ОСОБА_1 торгівельного павільйону на земельній ділянці, що належить Вільнянській міській територіальній громаді. Зокрема зазначає, що торгівельний павільйон, є тимчасовою спорудою, а ні нерухомим майном. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві відповідача просить, з метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу, на яку поставити питання: чи є торгівельний павільйон, який належить ОСОБА_1 тимчасовою спорудою для здійснення підприємницької діяльності чи є об`єктом нерухомого майна (капітальною будівлею); якщо об`єкт є нерухомим майном, то чи відповідає його будівництво розробленій проектно-технічній та кошторисній документації, вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Суд вважає таке клопотання не обґрунтованим, так як не стосується предмету спору. Крім того, у справі наявні докази, що торгівельний павільйон є об`єктом нерухомості.

Ухвалою суду від 01.08.2022 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 10.08.2021 відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні). Витребувано у Вільнянської міської ради належним чином завірені копії документів на підставі яких прийнято оскаржуване рішення № 7 від 30.06.2022 року.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до Вільнянської міської ради з заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0212 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для послідуючої передачі в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для розташування торгівельного павільйону).

Рішенням від 18.02.2020 Вільнянського районного суду Запорізької області по справі №314/4666/19, яке набрало законної сили 19.03.2020, було визнано за позивачем, право власності на торгівельний павільйон літ."А" розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

25.06.2020 за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним № 215, зареєстровано право власності на торгівельний павільйон літ. А, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом № 214286083 від 30.06.2020.

25.01.2021 позивач звернувся до Вільнянської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0212 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для послідуючої передачі в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для розташування торгівельного павільйону), строком на 5 років. До заяви було додано копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №214286083, сформованого 30.06.2020, технічного паспорту ПП «Вільнянське БТІ» та паспорту з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру позивачу.

Позивачем до подачі заяви від 25.01.2021 неодноразово подавалися такі заяви, однак відповідачем вони не розглядалися належним чином, тому позивач вимушений був звернутися до Запорізького окружного адміністративного суду із відповідною позовною заявою, яку 20.10.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом по справі №280/3797/21 задоволено:

визнано протиправною бездіяльність Вільнянської міської ради щодо не розгляду заяви від 25.01.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0212 га. на якій знаходиться на праві приватної власності ОСОБА_1 об`єкт нежитлової нерухомості, для послідуючої передачі в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для розташування торгівельного павільйону);

зобов`язано Вільнянську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0212 га. на якій знаходиться на праві приватної власності ОСОБА_1 об`єкт нежитлової нерухомості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 для послідуючої передачі в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для розташування торгівельного павільйону) з прийняттям за наслідками її розгляду рішення по суті порушеного у заяві питання, у відповідності до вимог статті 123 Земельного кодексу України.

30.03.2022 постановою Третього апеляційного адміністративного суду, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року в адміністративній справі №280/3797/21 залишено без змін.

30.06.2022 Вільнянською міською радою на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду справа № 280/3797/21 від 20.10.2021, розглянуто заяву ОСОБА_1 від 25.01.2021 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для розташування торгівельного павільйону) та прийняла рішення № 7, яким:

відмовила ОСОБА_1 у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0212 га, яка розташована за адерсою: АДРЕСА_2 ;

юридичному відділу виконавчого комітету Вільнянської міської ради вжити заходи щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0212 га, яка розташована за адерсою: АДРЕСА_2 та звільнення її від незаконної забудови.

Рішення Вільнянської міської ради № 7 від 30.06.2022, обґрунтоване незаконністю розташування громадянином ОСОБА_1 торгівельного павільйону на земельній ділянці, що належить Вільнянській міській територіальній громаді

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Отже, підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує. У світлі вимог ч.2 ст.19 Конституції України така процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені ст.ст.118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Частиною 1 ст.122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до положень ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Згідно з частинами 2, 3 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, положеннями ст.123 Земельного кодексу України передбачено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу місцевого самоврядування, в разі звернення до нього громадянина з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу з чітко визначених підстав.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, відповідачу забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь-які дії відповідача, спрямовані на ухилення від прийняття рішення шляхом надання будь-яких відповідей, прямо суперечать закону та є протиправними. В свою чергу, такі дії не є законним способом поведінки відповідача, є проміжними відповідями на заяви позивача, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні ч.3 ст.123 ЗК України.

Рішення Вільнянської міської ради Запорізької області № 7 від 30.06.2022, обґрунтоване незаконністю розташування громадянином ОСОБА_1 торгівельного павільйону на земельній ділянці, що належить Вільнянській міській територіальній громаді.

При цьому суд звертає увагу, що ч.3 ст.123 Земельного кодексу України чітко визначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто такої підстави як незаконність розташування торгівельного павільйону на земельній ділянці не має в Земельному кодексі України, що свідчить про безпідставність та протиправність прийняття оскаржуваного рішення.

Доказів які б могли бути підставою для відмови відповідачем у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, суду надані не були.

Згідно Витягу № 214286083 від 30.06.2020 право власності на торгівельний павільйон літ. А, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано 25.06.2020 за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним № 215, на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області по справі №314/4666/19.

Рішення суду яке б набрало законної сили про скасування реєстрації права власності на торгівельний павільйон за ОСОБА_1 , не має, право власності не скасоване, а тому суд погоджується з позивачем, що відповідач безпідставно зазначив як причину відмови у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою, що павільйон розташовано незаконно.

Що стосується аргумента відповідача, що Торгівельний павільйон є тимчасовою спорудою, а ні нерухомими майном, то з цього приводу суд зазначає наступне.

Дане питання взагалі не стосується предмету даного спору, крім того, є рішення Вільнянського районного суду Запорізької області по справі №314/4666/19 в якому суд задовольняючи вимоги ОСОБА_2 щодо визнання права власності на «торгівельний павільйон літ. А», посилається на ч.2 ст.331 ЦК України в якій зазначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва.

У Витязі з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 214286083 від 30.06.2020 також зазначено, що об`єкт нерухомого майна «Торгівельний павільйон літ.А, об`єкт жилової нерухомості».

Тому суд вважає аргумент відповідача лише припущенням, що торгівельний павільйон є тимчасовою спорудою, а ні об`єктом нерухомості, як і незаконне його розташування. Іншого суду доведено не було.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання повторно розгляднути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд зазначає таке.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому, суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24.01.2019 у справі №806/2978/17, від 16.05.2019 у справі № 812/1312/18, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18 та від 23.01.2020 у справі №0840/2979/18.

Як зазначалося судом, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні регламентовано Земельним кодексом України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.02.2019 у справі №814/702/17.

Враховуючи, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а також з огляду на те, що разом із заявою надано усі необхідні документи і заперечень з цього приводу відповідач не зазначає та зважаючи на відсутність підстав для відмови, відповідач не мав повноважень відмовляти у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Приймаючи рішення у даній справі, суд також враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15, яка полягає у тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену ним у постанові від 27.02.2018 по справі № 545/808/17 та Верховного Суду України, висловлену у постанові від 13.12.2016 по справі № 815/5987/14, яка полягає у тому, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є безумовною підставою отримання земельної ділянки у власність чи користування та може видаватися будь-якій особі, яка виявила бажання в отриманні такого дозволу.

З огляду на викладене, враховуючи неодноразове звернення позивача із заявами та позицією відповідача, що повторний розгляд заяви матиме аналогічні наслідки, тобто «відмова», про що зазначено у відзиві на позовну заяву, з метою повного та ефективного захисту прав позивача наявні підстави для зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0212 га на якій розташований об`єкт нерухомості приватної власності по АДРЕСА_2 для послідуючої передачі в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для розташування торгівельного павільйону).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Питання щодо розподілу судових витрат визначені у статті 139 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Вільнянської міської ради (вул. Бочарова, буд. 4, м. Вільнянськ, Запорізька область, 70002, )- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вільнянської міської ради № 7 від 30.06.2022 року.

Зобов`язати Вільнянську міську раду надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,0212 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для розташування торгівельного павільйону) згідно клопотання ОСОБА_1 від 25.01.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Вільнянської міської ради (вул. Бочарова, буд. 4, м. Вільнянськ, Запорізька область, 70002, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 09.11.2022.

Суддя О.В. Конишева