Справа № 420/10854/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська торгова компанія» (вул. Церковна, 19, м. Одеса, 68003, ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська торгова компанія» до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №331729 від 04.07.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 травня 2022 року інспекторами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області здійснено ваговий контроль вантажного транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-контейнеровозом KRONE SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час проведення якого встановлено перевищення встановлених законодавством вагових норм, відповідальність за яке передбачена абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5%, але не більше 10% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, про що складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 329495 від 11.05.2022 року. На підставі зазначеного Акту відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 331729 від 04 липня 2022 року.

З вищезазначеною Постановою № 331729 про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач не згоден та вважає її такою, що є протиправною та підлягає скасуванню у зв`язку з наступним.

Разом із запрошенням на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт № 17540/35/24-22 від 20.06.2022 року Товариство не отримало відповідну довідку про результати габаритно-вагового контролю від 11.05.2022 року, а також акт про перевищення вагових параметрів від 11.05.2022 року, на підставі якого були визначена сума плати за проїзд. Вказані документи не були також надані безпосередньо водію під час проведення перевірки на дорозі. Зазначене, на думку позивача, є суттєвим порушенням процедури здійснення габаритно-вагового контролю.

Позивач повідомив, що в Акті № 329495 від 11.05.2022 року немає посилання на вимірювальне або зважувальне обладнання, яке було використано посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області при проведенні габаритно-вагового контролю транспортного засобу. Жодним документом не підтверджується проведення посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області вимірювання або зважування транспортного засобу. В документах взагалі відсутні відомості про справність обладнання, яким могло бути проведено перевірку габаритно-вагового контролю, оскільки за відсутності відомостей про справність вимірювальних приладів здійснення габаритно-вагового контролю не допускається.

При здійсненні зважування транспортного засобу з сипучім вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійсненні посадовими особами відповідача, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання здійсненні без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості вантажу, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

Крім того, позивач звернув увагу, що посадові особи управління Укртрансбезпеки в Одеській області, у порушення п. 21 Порядку № 879, при фіксації факту перевищення вагового нормативного параметру дозволили подальший рух транспортного засобу.

Позивач взагалі не погоджується з фактом перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, оскільки відповідно п. 22.1 Постанови КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про правила дорожнього руху» рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Проте, відповідно до ТТН № 9 від 11.05.2022 року, на підставі якої здійснювалось перевезення маса брутто складає 42 тонни 040 кілограм. Позивач зазначає, що тягачем з напівпричепом-контейнеровозом перевозився сипучий вантаж - кукурудза, який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху.

Таким чином, результати габаритно-вагового контролю, викладені в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 329495 від 11.05.2022 року є хибними.

Додатково позивач зазначив, що Акт перевірки № 329495 від 11.05.2022 року, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 331729 від 04.07.2022 року, які надійшли на адресу Позивача лише в не засвідчених належним чином копіях - не відповідають вимогам Інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55.

Не погоджуючись з висновками відповідача про перевищення позивачем нормативно - допустимого навантаження на строєну вісь, вважаючи їх такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

15.09.2022 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог, виходячи з такого.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, максимальне навантаження на строєну вісь - 24 т. Відповідач звернув увагу, що за результатом здійснення габаритно-вагового контролю встановлено перевищення нормативних вагових параметрів на строєну вісь, а не перевищення загальної маси транспортного засобу.

Як зазначив відповідач, твердження відповідача щодо того, що відповідачем не складено довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, не визначено суму плати за проїзд, та не надано зазначених документів водієві під час проведення перевірки та не додано до повідомлення-запрошення не відповідають дійсності. Працівником Укртрансбезпеки складено акт від 11.05.2022 № 0056402 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зазначено, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням допустимих навантажень, а також, складено довідку від 11.05.2022 № 0062075 про результати здійснення габаритно-вагового контролю. Крім того, відповідач звернув увагу, що в акті № 329495 від 11.05.2022 відсутні зауваження водія щодо того, що йому не було надано зазначені позивачем документи. А надсилання вказаних документів разом з повідомленням-запрошениям про розгляд справи Порядком № 1567 не передбачено.

Щодо розрахунку плати за проїзд відповідач повідомив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю», що набрав чинності 01.10.2021 абзац 13 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» викладено в новій редакції, яка передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують норматив. Тобто, законодавчими змінами виключено повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті щодо нарахування плати за проїзд. У зв`язку з наведеним, нарахування плати за проїзд не здійснювалось.

У противагу твердженням позивача щодо вимірювального обладнання та документів на підтвердження факту зважування транспортного засобу, відповідач зазначив, що справність вимірювального засобу підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ПМ 32904921 від 22.12.2021, яким встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-АS2-РWІА № 383 відповідає вимогам ДСТУ ОІМL R134-1:2010. При цьому, факт зважування транспортного засобу підтверджується чеком зважування та складеним актом від 11.05.2022 № 0056402 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та складеною довідкою від 11.05.2022 № 0062075 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

У відзиві відповідач послався на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду 12 травня 2022 справа № 560/3011/22, зазначивши що відсутність методики не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, не свідчить про те, що процедура зважування відбулась з порушенням норм чинного законодавства, або в зв`язку з відсутністю методики були спотворені дані зважування

Твердження позивача про те, що ним здійснювалось перевезення сипучого вантажу, а саме кукурудзи, відтак під час руху по дорозі можливе переміщення вантажу по всім осям транспортного засобу, відповідач вважає помилковим, з огляду на те, що перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісі транспортного засобу. Переміщення вантажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.

На доводи позивача про те, що копії постанови та акту не засвідчені належним чином, відповідач повідомив, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Враховуючи викладені обставини, відповідач вважає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак не підлягає скасуванню.

Інших заяв по суті під час розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

11.05.2022 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області в пункті габаритно-вагового контролю автодороги М-15, «Одеса-Рені-Бухарест» (60 км. + 540) с. Удобне було здійснено рейдову перевірку вантажного транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-контейнеровозом KRONE SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Південний перевалочний комплекс».

За результатами зважування посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області було складено наступні документи: акт № 329495 від 11.05.2022 року - про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; акт № 0056402 від 11.05.2022 року - про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; довідка № 0062075 від 11.05.2022 року - про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно довідки № 0062075 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 11.05.2022 року за результатами вагового контролю навантаження на осі склало: 1-6,75, 2-9,65, 3-8,6, 4-8,45, 5- 8,55 тонн.

З акту № 0056402 від 11.05.2022 року - про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів вбачається, що позивачем допущено перевищення вагових параметрів на строєну вісь, замість допустимих 24 тонн навантаження становило 25,6 тонн, тобто на 1,6 тонн більше дозволених нормативів. Повна маса транспортного засобу була визначена на рівні 42,00 тонн шляхом складання навантаження на осі, при максимально допустимій 42,00 тонн.

В акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 329495 зазначено про порушення абз.14 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % при перевезенні подільного вантажу.

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №331729 від 04.07.2022 року до ТОВ «Одеська торгова компанія» застосовано у відповідності до абз.14 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500 грн.

Законність вказаної вище постанови є предметом спору у даній справі.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пп.15 п.5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з п.п.3-4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Положення про формений одяг, службове посвідчення, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку посадової особи та працівника Укртрансбезпеки затверджує Мінінфраструктури. Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Відповідно до п.15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з п.16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю. Під час проведення рейдової перевірки можливе: застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис Укртрансбезпека; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю; використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Відповідно до пп.4 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі - Порядок 879), габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з п.21 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879, у разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з абз.14 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності з п. 6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Суд зауважує, що Порядком №879 встановлені вимоги до контрольно-вимірювального обладнання та пунктів габаритно-вагового контролю.

Зокрема, місце розташування стаціонарного пункту та схема організації дорожнього руху під час під`їзду до пункту та виїзду з нього визначаються Укртрансбезпекою та її територіальними органами і погоджуються з власниками автомобільних доріг та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 7).

Місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків (пункт 11).

Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (пункт 12).

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (пункт 13).

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255 затверджені Вимоги до облаштування та технічного оснащення зон габаритно-вагового контролю (далі- Наказ №255).

Згідно з п.п. 3 розд. ІІ Наказу №255, пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен бути укомплектований, серед іншого: 1) вимірювальним (зважувальним) обладнанням вагових параметрів повної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу; 2) вимірювальним обладнанням для вимірювання габаритних параметрів великогабаритних транспортних засобів; 6) документом про відповідність та/або свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п.2 розд. ІІІ Наказу №255, стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати: 9) стаціонарні ваги для точного зважування транспортних засобів у русі; 12) електронно-обчислювальну техніку з відповідним програмним забезпеченням для збору, аналізу, накопичення, зберігання та передачі інформації; 15) документом про відповідність та/або свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Згідно з п.3 розд. ІІІ Наказу №255, вагове обладнання стаціонарного пункту повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.8 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, які мають елементи або функції настроювання, повинні мати захист від вільного доступу до зазначених елементів і функцій (включаючи програмне забезпечення) з метою запобігання несанкціонованому втручанню. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Як встановлено судом, позивач ставить під сумнів результати зважування від 11.05.2022 року, посилаючись на відсутність даних щодо характеристик зважувального обладнання, яке було використане при проведенні габаритно-вагового контролю, відсутність відомостей про справність обладнання.

Суд зазначає, що зі змісту актів та довідки неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, зокрема якими саме вагами проводилось зважування, який відсоток похибки таких ваг, чи проходили вони періодичну повірку (метрологічну атестацію) тощо.

Відповідачем до відзиву додано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №ПМ32904921 від 22.12.2021 року, який чинний до 22.12.2022 року, яким встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-АS2-РWІА № 383 відповідає вимогам ДСТУ ОІМL R134-1:2010. Також, в матеріалах справи наявний чек зважування від 11.05.2022 року.

Між тим, з наданих документів неможливо встановити, що 11.05.2022 зважування транспортного засобу RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-контейнеровозом KRONE SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , проводилось саме на цих вагах. При цьому з наданого до суду чеку зважування, у якому зафіксовано вагові показники автомобіля, не можливо встановити реквізити зважувального засобу, які б дали змогу його ідентифікувати.

Таким чином, відсутність у прийнятих за результатами зважування документах будь-якої інформації щодо вагового обладнання та його технічної документації позбавляє можливості встановити діапазон вимірювання ваг, межі допустимих похибок при визначені навантажень як на одиничну вісь, так і групу осей, а також діапазон швидкості руху автомобіля під час здійснення зважування.

Відповідно до акту № 0056402 від 11.05.2022 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів вбачається, що позивачем допущено перевищення вагових параметрів на строєну вісь, замість допустимих 24 тонн навантаження становило 25,6 тонн.

Згідно з пп.2 п.2 Порядку № 879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Суд зазначає, що транспортний засіб позивача має три вісі - дві одиничних вісі має автомобіль (тягач) та одну строєну вісь має причіп (напівпричіп), при цьому фактично було здійснено окреме зважування п`яти одиночних осей транспортного засобу замість трьох (двох одиничних вісі тягача та однієї строєної вісі причепа).

Як вже було зазначено, відповідно п.3 Розділу III Наказу № 255 вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Тобто, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі транспортного засобу, а не у спосіб, який здійснювався на автомобілі позивача.

Суд також враховує, що позивач здійснював перевезення подільного вантажу (кукурудза) насипом, що є сипучим вантажем, який постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час його руху. Таке зважування не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі, зсув центру ваги при нахилі навісного обладнання при заїзді на платформу ваг, коли починається рівномірний рух сипучого вантажу.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, вказані в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0056402 від 11.05.2022 року фактичні вагові параметри не можна вважати достовірними та такими, вимір яких здійснювався у встановленому законодавством порядку, оскільки зважування у русі, шляхом заїзду тягача почергово одиночним осями на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну строєну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж в силу своїх властивостей вільно переміщується під дією мінімальних сил.

На підставі викладеного, суд приходить висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ.

Крім того, суд звертає увагу, що у Довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 11.05.2022 року № 0062075 не вказані результати габаритного контролю транспортного засобу (довжина, ширина, висота). Відображено лише тип транспортного засобу (зі строєною віссю).

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1988 року, "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 09.06.1998 року, "Яллог проти Німеччини" від 11.07.2006 року, "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі "Лавентес проти Латвії" та від 08.02.2011 року по справі "Берктай проти Туреччини" наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій".

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача - задоволенню.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подачу даної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

З огляду на те, що Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті, судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2 481,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська торгова компанія» (вул. Церковна, 19, м. Одеса, 68003, ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області від 04.07.2022 р. №331729 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (просп.. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська торгова компанія» (вул. Церковна, 19, м. Одеса, 68003, ) судовий збір у розмірі 2 481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук