Справа № 380/344/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 380/344/20 пров. № А/857/5964/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року, прийняте суддею Сакалош В.М. в м.Львові о 12 годині 51 хвилині, повний текст рішення складено 16 квітня 2020 року, у справі № 380/344/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивний клуб "Сокіл" до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Релігійна організація "Релігійна громада Української греко-католицької церкви парафії Всіх Святих Українського Народу у Залізничному районі м.Львова" про визнання протиправними і скасування ухвал, -

в с т а н о в и л а :

в січні 2020 року, товариство з обмеженою відповідальністю Спортивний клуб Сокіл звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви та вимог, просить визнати протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради № 4657 від 21.05.2015 Про затвердження містобудівної документації План зонування території м. Львова (зонінг). Том 1. Частина 4,5. Залізничний та Шевченківський райони в частині віднесення земельної ділянки площею 1,18 га, кадастровий номер :04:007:0059, за адресою: м. Львів, вул. Кульчицької, 18 до зони Р-3 рекреаційна зона озеленених територій загального користування; визнати протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради № 4938 від 25.04.2019 Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2010 № 3724 Про затвердження переліку та меж скверів Залізничного району м. Львова що стосується земельної ділянки площею 1,18 га, кадастровий номер :04:007:0059, за адресою: м. Львів, вул. Кульчицької, 18.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2012 у справі № 26592/11/9104, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.10.2014, зобов`язано Львівську міську раду розглянути на своєму черговому засіданні сесії у 2012 році питання щодо затвердження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки та надання в оренду земельної ділянки пл. 1,18 га за адресою: м. Львів, вул. О.Кульчицької, 18 ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл».

Вважає, що відповідачем протиправно, незважаючи на положення Земельного кодексу України та судові рішення, до розгляду питання про затвердження проекту землеустрою та надання позивачу в оренду земельної ділянки, прийнято оскаржувані ухвали, якими зазначену земельну ділянку віднесено до зони, яка не передбачає можливості здійснення в межах такої зони капітального будівництва та надано їй статус скверу. Фактично відповідачем шляхом прийняття оскаржуваних ухвал, свавільно позбавлено позивача права на передачу йому в користування земельної ділянки, проект землеустрою щодо відведення якої було розроблено на підставі дозволу відповідача. При цьому, не дивлячись на наявність судового рішення, яким відповідача зобов`язано розглянути поданий позивачем проект землеустрою, відповідач такий проект не розглянув. Також зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради № 4657 від 21.05.2015 «Про затвердження містобудівної документації План зонування території м. Львова (зонінг). Том 1. Частина 4,5. Залізничний та Шевченківський райони в частині віднесення земельної ділянки площею 1,18 га, кадастровий номер :04:007:0059, за адресою: м. Львів, вул. Кульчицької, 18 до зони Р-3 «рекреаційна зона озеленених територій загального користування».

Визнано протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради № 4938 від 25.04.2019 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2010 № 3724 «Про затвердження переліку та меж скверів Залізничного району м. Львова що стосується земельної ділянки площею 1,18 га, кадастровий номер :04:007:0059, за адресою: м. Львів, вул. Кульчицької, 18».

Не погодившись з рішенням суду, Львівська міська рада подала апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що судом прийнято рішення в підготовчому засіданні та не враховано клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із введенням із 12 березня 2020 року на всій території України карантину і встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СOVID-19», яким передбачено особливий режим роботи на цей період, чим порушено право відповідача на судовий захист.

Судом не враховано, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є переданням земельної ділянки у власність чи користування, а є лише одним з етапів відведення земельної ділянки, оскільки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не створює безумовного обов`язку в органу місцевого самоврядування щодо затвердження такого проекту та передачі земельної ділянки в користування чи власність.

Крім того, ухвала про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за своєю правовою природою є ненормативним індивідуальним актом застосування норм права (правозастосовуючим актом індивідуальної дії), який за юридичним наслідками відноситься до правоконстатуючих актів, є виконаним в силу самого факту його прийняття.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 є комунальною земельною ділянкою та перебуває у власності територіальної громади м.Львова займає площу: Земельна ділянка площею 1,0217 га, форма власності комунальна, кадастровий номер :04:007:0061, земельна ділянка площею 0,1583 га, форма власності комунальна, кадастровий номер :04:007:0060

Ухвалою Львівської міської ради від 21.06.2018 № 3615 «Про підтримку місцевої ініціативи «Про надання статусу скверу громадського простору за адресою АДРЕСА_1 » земельній ділянці надано статус скверу. Дана ухвала оскаржена до господарського суду Львівської області (справа № 914/2291/19).

Ухвалою Львівської міської ради від 29.11.2018 № 4288 «Про державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та надання управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 » зареєстровано право комунальної власності на цю земельну ділянку та надано управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування дозвіл на виготовлення технічної документації щодо її поділу (справа № 914/1959/19).

Наявність рішення суду від 02.02.2012 у справі № 26592/11/9104 яким зобов`язхано Львівську міську раду розглянути питання затвердження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки площею 1,18 га на вул. О. Кульчицької ТОВ «Сокіл» не підтверджує того, що порушено право позивача шляхом прийняття міською радою оскаржуваних ухвал.

Зазначає, що зонування території може бути змінено у випадку розроблення детального плану території, який є обов`язковим у разі забудови земельної ділянки, що передбачено ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому ухвала Львівської міської ради № 4938 від 25.04.2019 не позбавляє позивача права на отримання земельної ділянки. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою, що не реалізований замовником протягом тривалого часу, не є перешкодою з боку уповноваженого органу у розпорядженні земельною ділянкою з метою ефективного використання в подальшому такої земельної ділянки, що не перешкоджає позивачу інший належний спосіб захисту інтересів.

Просить скасувати рішення суду та прийняте нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Протокольною ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Релігійна організація "Релігійна громада Української греко-католицької церкви парафії Всіх Святих Українського Народу у Залізничному районі м.Львова".

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року зупинено апеляційне провадження даній у справі, - до набрання законної сили рішенням у справі № 914/2291/19.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року поновлено провадження у даній справі, у зв`язку з прийняттям 25 червня 2021 року господарським судом Львівської області рішення у справі № 914/2291/19, яке набрало законної сили 10 серпня 2021 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, яка просить задоволити апеляційну скаргу, представника третьої особи, який просить задоволити апеляційну скаргу, представника позивача Когут О.М., яка дала пояснення у справі в судовому засіданні 16 грудня 2020 року та в подальшому у судове засідання не з`явився представник товариства, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ухвалою Львівської міської ради від 27 грудня 2007 року № 1478 погоджено ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл» місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,18 га на вул. О.Кульчицької,18 у місті Львові в оренду для будівництва та обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу з готелем, закладом громадського харчування і офісними приміщеннями з підземними автостоянками за рахунок земель житлової та громадської забудови. Також вказаною ухвалою встановлено ТОВ «Спортивний клуб» «Сокіл» тримісячний термін для подання у встановленому поряду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для затвердження міською радою.

22.09.2010 позивачем подано на ім`я міського голови м. Львова заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної ділянки. До заяви додано проект землеустрою з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації та витяг з ЄДРПОУ.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2012, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.04.2014, постанову Галицького районного суду міста Львова від 04 лютого 2011 року у справі № 2а-1051/10 - скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково; зобов`язано Львівську міську раду розглянути на своєму черговому засіданні сесії Львівської міської ради у 2012 році питання щодо затвердження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду площею 1,18 га на вулиці О.Кульчицької, 18 у місті Львові ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл».

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2012 управління земельних ресурсів підготувало проект ухвали Львівської міської ради «Про затвердження ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. О. Кульчицької, 18».

21.05.2015 на 21 сесії 6-го скликання Львівською міською радою прийнято ухвалу № 4657 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території м. Львова (зонінг). Том 1 Частина 4, 5. Залізничний та Шевченківський район».

За заявою ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл» 09.06.2015 відділом Держземагенства у м. Львові було проведено реєстраційний запис даної земельної ділянки за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. О. Кульчицької, 18 площею 1.18 га для будівництва та обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу з готелем закладом громадського харчування і офісними приміщеннями з підземними автостоянками з присвоєнням їй кадастрового номеру :04:007:0059, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копія якого наявна в матеріалах справи.

26.12.2016 на пленарному засіданні 5-ої сесії Львівської міської ради 7-го скликання Львівської міської ради було розглянуто проект ухвали «Про затвердження ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. О. Кульчицької, 18» та не набравши необхідної кількості голосів на підтримку, проект ухвали був відхилений.

Ухвалою Львівської міської ради від 18.05.2017 № 1969 затверджено Тимчасове положення про місцеві ініціативи у м. Львові, яке відповідно до статті 9 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні" визначає механізм внесення та розгляду Львівською міською радою місцевих ініціатив.

За результатами розгляду заяви членів ініціативної групи на ім`я секретаря ради, зареєстрованої у Центрі надання адміністративних послуг м. Львова 30.05.2018 за № 3-Б-48216-Л-003 відповідно до ст. 9 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Тимчасового положення про місцеві ініціативи у м. Львові управлінням «Секретаріат ради» було підготовлено проект ухвали міської ради «Про підтримку місцевої ініціативи «Про надання статусу скверу громадському простору за адресою: вул. О. Кульчицької, 18», який був розглянутий на пленарному засіданні Львівської міської ради 21.06.2018.

21.06.2018 Львівською міською радою було прийнято ухвалу № 3615 «Про підтримку місцевої ініціативи «Про надання статусу скверу громадському простору за адресою: вул. О. Кульчицької,18».

29.11.2018 на 16 сесії 6-го скликання Львівською міською радою прийнято ухвалу № 4288 «Про державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку на вул. О. Кульчицької, 18 та надання управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на вул. О. Кульчицької, 18 на земельні ділянки орієнтовною площею 0,1583 га та 1,0217 га.

25.04.2019 на 18 сесії 7-го скликання Львівською міською радою було прийнято ухвалу № 4938 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2010 № 3724 «Про затвердження переліку та меж скверів Залізничного району м. Львова» якою доповнено додаток ухвали № 3724 від 08.07.2010 пунктом 10 у такій редакції: назва скверу Сквер на вул. О. Кульчицької, 18, орієнтовна площа земельної ділянки, га 1,0217.

Вважаючи, що ухвали Львівської міської ради № 4938 від 25.04.2019 та № 4657 від 21.05.2015 порушують охоронюваний законом інтерес позивача, ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл» звернулося до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було надано позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою, такий було розроблено та надано на затвердження. Проект землеустрою отримав позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації. Рішенням суду, яке набрало законної сили зобов`язано Львівську міську раду розглянути на своєму черговому засіданні сесії Львівської міської ради у 2012 році питання щодо затвердження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду площею 1,18 га на вулиці О. Кульчицької, 18 у місті Львові ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл».

Оскільки на час прийняття оскаржуваних ухвал Львівської міської ради погоджено ТзОВ «Спортивний клуб «Сокіл» місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,18 га на вул.О. Кульчицької, 18 у місті Львові в оренду для будівництва та обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу з готелем, закладом громадського харчування і офісними приміщеннями з підземними автостоянками за рахунок земель житлової та громадської забудови, то відповідачем фактично знівельовано право яке надано ухвалою від 27 грудня 2007 № 1478.

Прийняття оскаржуваних ухвал унеможливлює виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2012 у справі № 2а-1051/10 та суперечить рішенню Львівської міської ради від 27 грудня 2007 року № 1478.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

За змістом частини 1 статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини 3 та частини 13 статті 123 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття Львівською міськрадою ухвали від 21.06.2018 № 3615), відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно зі статтями 125, 126 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття Львівською міськрадою ухвали від 21.06.2018 № 3615) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

До виключної компетенції, зокрема, міських рад належить вирішення про надання у користування земельних ділянок комунальної власності відповідних територіальних громад. (стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на час прийняття Львівською міськрадою ухвали від 21.06.2018 № 3615), питання регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Стаття 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Статтею 9 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що члени територіальної громади мають право ініціювати розгляд у раді (в порядку місцевої ініціативи) будь-якого питання, віднесеного до відання місцевого самоврядування. Порядок внесення місцевої ініціативи на розгляд ради визначається представницьким органом місцевого самоврядування або статутом територіальної громади з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Місцева ініціатива, внесена на розгляд ради у встановленому порядку, підлягає обов`язковому розгляду на відкритому засіданні ради за участю членів ініціативної групи з питань місцевої ініціативи. Рішення ради, прийняте з питання, внесеного на її розгляд шляхом місцевої ініціативи, обнародується в порядку, встановленому представницьким органом місцевого самоврядування або статутом територіальної громади.

Частинами першою та другою статті 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до абзацу першого частини першої та частини другої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Судом встановлено, що ухвалою від 27.12.2007 № 1478 Львівська міська рада надала Товариству з обмеженою відповідальністю «Спортивний клуб «Сокіл» дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,18 га на вул. О.Кульчицької, 18 в оренду терміном на 10 років для будівництва та обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу з готелем, закладом громадського харчування і офісними приміщеннями з підземними автостоянками за рахунок земель житлової та громадської забудови. Разом з тим, не спростовано ТОВ «Сокіл», що у визначений пунктом 2 ухвали Львівської міської ради від 27.12.2007 № 1478 тримісячний термін ТОВ "СК "Сокіл" не подало до Львівської міської ради на затвердження виготовлений проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та не зверталося із заявами/клопотаннями про внесення змін до вказаного пункту, зокрема щодо продовження зазначеного строку, а також позивач не надав жодних доказів на підтвердження виникнення в нього будь-якого речового права на спірну земельну ділянку станом на час прийняття Львівською міською радою ухвали від 21.06.2018 № 3615, якою (статус скверу надано громадському простору за адресою: м. Львів, вул. О.Кульчицької, 18.

Оскільки ухвала Львівської міської ради від 27.12.2007 № 1478 ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл» не оскаржувалась, зокрема в частині її п.2, відтак, набрала чинності.

Колегія суддів зазначає, що заборона забудови земельної ділянки по вул. Кульчицької, 18 передбачена задовго до прийняття оскаржуваної ухвали, а саме 21.05.2015 року № 4657 ухвалою Львівської міської ради «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території м.Львова (зонінг) Залізничного та Шевченківського районів». Дана ухвала є чинною і обов`язковою до виконання на відповідній території, згідно ст.144 Конституції України.

Згідно листа правління урбаністики та архітектури від 10.05.2019 року № 4-2401 647 земельна ділянка орієнтовною площею 1,0217 га на вул.О.Кульчицької,18 у м.Львові відповідно до плану зонування території Залізничного району, затвердженого ухвалою сесії Львівської міської ради від 21.05.2015 року № 4657 розташована в межах функціональної зони Р-3 - рекреаційна зона озеленених територій загального користування.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.06.2021 у справі № 914/2291/19 залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2021, ТОВ «СК «Сокіл» відмовлено у скасуванні ухвали Львівської міської ради від 21.06.2018 № 3615 «Про підтримку місцевої ініціативи «Про надання статусу скверу громадському простору за адресою: вул. О. Кульчицької, 18», через встановлення обставин щодо недоведення товариством порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2022 року закрито касаційне провадження у справі № 914/2291/19

Чинним законодавством України не передбачено таких підстав виникнення речового права на землю, як "законний інтерес" або "виникнення правовідносин щодо надання земельної ділянки у користування", тоді як прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду є виключно правом, а не обов`язком органу місцевого самоврядування щодо розпорядженням землею комунальної власності, оскільки частиною 13 статті 123 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття Львівською міською радою ухвали від 21.06.2018 № 3615) визначено можливість відмови уповноваженого органу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав його невідповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів.

Згідно з частиною шостою статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З системного аналізу зазначених норм убачається, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування. Слід зауважити, що ухвала про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за своєю правовою природою є ненормативним індивідуальним актом застосування норм права (правозастосовчим актом індивідуальної дії), який за юридичними наслідками відноситься до правоконстатуючих актів (констатує факт надання згоди), є виконаним в силу самого факту його прийняття.

Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 826/5735/16 отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом, (постанова від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц).

Розпорядження про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним з підготовчих етапів і обов`язковою передумовою до розгляду уповноваженим органом державної влади або органу місцевого самоврядування питання щодо передачі землі в оренду для зацікавленої особи і зовсім не гарантує їй подальше отримання землі в оренду.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14, постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі № 766/6141/16-а. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою, що не реалізований замовником протягом тривалого часу, не є перешкодою з боку уповноваженого органу у наданні такого дозволу іншим особам з метою ефективного використання в подальшому такої земельної ділянки.

Також, рішенням Господарського суду Львівської області від 11.01.2022 у справі № 914/1959/19 залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13 вересня 2022 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «СК «Сокіл» про скасування пунктів 2 та 3.2 ухвали Львівської міської ради від 29.11.2018 № 4288 «Про державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку на вул. О.Кульчицької, 18 та надання Управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на вул. О.Кульчицької, 18», оскільки ТОВ «СК «Сокіл» не набув право власності чи користування спірною земельною ділянкою, т.я. ухвалою Львівської міської ради від 27.12.2007 № 1478 про погодження товариству місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Кульчицької, 18 у м.Львові, лише орієнтовно погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Дана ухвала не породжує у позивача права на земельну ділянку.

Колегія суддів зазначає, що з прийняттям Львівською міською радою ухвали № 4657 від 21.05.2015 ТОВ «СК «Сокіл» втратив будь-які правомірні очікування щодо спірної земельної ділянки.

Також, апеляційним судом встановлено, що після відхилення проєкту ухвали «Про затвердження ТОВ «Спортивний клуб «Сокіл» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. О. Кульчицької, 18», ухвалою Львівської міської ради за № 4657 від 21.05.2015 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території м. Львова (зонінг) Залізничного та Шевченківського районів» встановлено заборону забудови земельної ділянки по вул. Кульчицької, 18.

Ухвалою Львівської міської ради № 3615 від 21.06.2018 ухвалено підтримати місцеву ініціативу «Про надання статусу скверу громадському простору за адресою: вул. О. Кульчицької, 18».

Ухвалою Львівської міської ради № 4288 від 29.11.2018 ухвалено зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на земельну ділянку площею 1,18 га (кадастровий номер :04:007:0059) на вул. О. Кульчицької, 18; надати управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування дозвіл на поділ земельної ділянки та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1,18 га на вул. О. Кульчицької, 18 на земельні ділянки орієнтовною площею 0,1583 га та 1,0217 га; забезпечення реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки покладено на Управління земельних ресурсів департаменту містобудування.

Вказана ухвала виконана, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

На підставі ухвали міської ради № 4938 від 25.04.2019 спірна земельна ділянка віднесена до переліку скверів Залізничного району, а ухвалою Львівської міської ради № 6430 від 05.03.2020 надано дозвіл на виготовлення технічної документації про зміну цільового призначення земельної ділянки.

Ухвалою Львівської міської ради № 6647 від 07.09.2020 відведено спірну земельну ділянку зі зміною цільового призначення.

Для облаштування скверу вул. О.Кульчицької, 18 із бюджету міста виділено більше ніж 1 500 000,00 грн, як зазначив представник позивача і за рахунок коштів місцевого бюджету міста додатково має бути відлено ще 599000,00 грн.

Крім того, як вважає колегія суддів, інтерес забудовинка не може переважати над суспільним інтересом. Аналогічна позиція міститься в постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 826/13584/16, від 24.04.2019 у справі № 826/11358/17).

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, характеру та обсягу відносин, що врегульовані ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, має загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними певного кола суб`єктів), якому вони адресовані.

У Рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини 14 статті 46, частин 1, 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Конституційний Суд України зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, підставами для визнання незаконним акта органу місцевого самоврядування є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції встановлено законність прийняття Львівською міською радою ухвал № 4657 від 21.05.2015 «Про затвердження містобудівної документації План зонування території м. Львова (зонінг). Том 1. Частина 4,5. Залізничний та Шевченківський райони в частині віднесення земельної ділянки площею 1,18 га, кадастровий номер :04:007:0059, за адресою: м. Львів, вул. Кульчицької, 18 до зони Р-3 «рекреаційна зона озеленених територій загального користування» та № 4938 від 25.04.2019 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2010 № 3724 «Про затвердження переліку та меж скверів Залізничного району м. Львова що стосується земельної ділянки площею 1,18 га, кадастровий номер :04:007:0059, за адресою: АДРЕСА_1 », оскільки такі не порушують прав позивача.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29)

Судовою колегією враховується, що згідно пункта 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, вищевикладене дає колегії суддів підстави вважати, що оспорені рішення відповідача є правомірними, а, відтак, апеляційна скарга підлягає до задоволення, відмовивши в задоволенні позову, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

Відповідно до положень ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст.308, 310, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 380/344/20 та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 07.11.22