Справа № 727/7395/22
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/7395/22
Провадження № 2-а/727/83/22
20 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого, судді Слободян Г.М.
секретар судового засідання Івасишин О.І.
Короткий зміст позову.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Управління патрульної поліції Чернівецькій області та Інспектора Управління патрульної поліції лейтенанта поліції Корнєєва Івана Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що згідно постанови (серія ЕАР №5641624), складеної інспектором Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Корнєєвим І.А., 20.07.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП, з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень, за те, що він 20.07.2022 року біля 23 год. 06 хв. по вул. Ольжича, 52 в м. Чернівці, керуючи транспортним засобом, марки MOTOLEADER T1AE 2792 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України. Аргументує обставини позовних вимог окрім наведеного і тим, що йому не було інспектором надано доказів вчинення правопорушення; адміністративна справа не була розглянута в приміщення Чернівецького відділу поліції, а не на місці зупинки транспортного засобу Вважає, що інспектором Корнєєв І.А. не було проведено належного розгляду справи по суті, йому не було надано можливості за клопотанням на правову допомогу. Просить, скасувати постанову (серії ЕАР №5641624 від 20.07.2022 року), винесену інспектором Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Корнєєвим І.А. щодо нього за частиною 2 статті 126 КУпАП та провадження по справі закрити.
Рух справи та позиція сторін.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.08.2022 року відкрито провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 , в його інтересах представник, адвокат Романюк В.Я. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час, місце розгляду справи. Представником позивача, адвокатом Романюком В.Я. до суду скеровано письмову заяву про розгляд справи за відсутності як його так і позивача ОСОБА_1 .
Позовні вимоги позивачем, і в його інтересах представником підтримано в повному обсязі, які просили задовольнити.
При цьому, судом встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї додатками, відповідно до рекомендованого повідомлення, представником відповідача Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Змей О.С. отримано безпосередньо в суді 08.09.2022 року (а.с. 23).
Аналогічно для передачі останнім було отримано копію позовної заяви з додатками та копією ухвали про відкриття провадження інспектору УПП у Чернівецькій області Корнєєву І.А.
Відповідач, інспектор Управління патрульної поліції лейтенанта поліції Корнєєв І.А. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час, місце розгляду справи.
Строк для подання відзиву, відповідачам було визначено, згідно ст. 286 КАС України - 5 днів з дня одержання копії ухвали про відкриття провадження, тобто, відповідачами відповідно, пропущено, встановлений строк, які останні не просять поновити та станом на день ухвалення судового рішення по справі, не надано заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову.
Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.
Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Статтею 77 КАС України вказано, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.
Судом належними дослідженими доказами встановлено, що 20.07.2022 року інспектором, лейтенантом першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Корнєєв І.А. винесено постанову серії ЕАР №5641624 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень (а.с.14).
Як вбачається зі змісту вказаної постанови 20.07.2022 року біля 23 год. 06 хв. по вул. Ольжича, 52 в м. Чернівці, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки MOTOLEADER T1AE 2792 та не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії чим порушив п.2.1 «а» правил дорожнього руху, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП. (а.с.14)
У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).
Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.
Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Виносячи оскаржувану постанову, відповідач не дотримався вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняв не обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого викликав сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Також визначено, що постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка немає права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із п. 2.1 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
На інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису (а.с. 24) встановлено, що будь-які дані про те, що позивачем ОСОБА_1 було порушено вимоги правил дорожнього руху, були відсутні дані про те, що саме позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису (а.с. 24) вбачається, що 20.07.2022 року о 23:06 год. працівники поліції до позивача ОСОБА_1 , який знаходився біля припаркованого транспотного засобу. Один із працівників поліції представився як капітан поліції ОСОБА_3 . Будь-які дані про те, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом відсутні. На вимогу працівників поліції позивач ОСОБА_1 пояснив, що повертався із магазину до дому та не керував транспортним засобом. На проміжку часу 23:20 працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 щодо розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП; потім на проміжку часу 23:21:16 відео переривається. На проміжку часу 23:29 біля службового автомобіля працівником поліції винесено постанову. Також відсутні дані про вручення оскаржуваної постанови позивачу ОСОБА_1 .
Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини друга статті 126. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.
В силу ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Суд вважає, що постанова серії ДП18 №824812 від 10.06.2021 року винесена відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, оскільки на відеозаписах видно, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності складання відносно позивача оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП, зокрема не надано доказів того, що позивач керував транспортним засобом.
В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Водночас судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАР №5504581 від 19.06.2022 року, винесеної інспектором, ОСОБА_1 визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 126 ч.2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400,00 грн.
При цьому, під час оформлення оскаржуваної постанови, наведені обставини інспектором, лейтенантом першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Корнєєв І.А. не було враховано.
Зазначене свідчить про те, що постанова про адміністративне правопорушення не містить належної правової кваліфікації дій. Суд обмежений при розгляді адміністративних справ межами кваліфікації дій правопорушника визначеними органом при оформлені постанови.
З урахуванням наведеного, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду №545/2432 від 11.12.2019; від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016); від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (стаття 245 КУпАП ).
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявності складу правопорушення, внаслідок чого притягнуто позивача до відповідальності з порушенням вимог встановлених ст.ст. 247, 251, 252, 280 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню.
Відповідно до висновків, викладених в Постанові Верховного Суду, викладеної в Постанові КАС ВС від 08.07.2020 року № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Визначальним в адміністративному судочинстві за статтею 6 КАС України є принцип верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та встановлюють зміст і спрямованість діяльності держави, а тому, при вирішенні справ суди повинні в першу чергу застосовувати саме принцип верховенства права.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Отже, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю досліджувати змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП. Вина ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, не доведена.
Відповідно до ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі.Розмір судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 гривень 20 коп.
Таким чином, відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України слід стягнути судовий збір в розмірі 496 гривень 20 коп.
На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 10, 11, 122 ч.1, 245, 247, 251, 252, 258, 268 , 280 КУпАП, ст. ст. 9, 77, 78, 90, 241-244, 246, 286 КАС України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови посправі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову, серії ЕАР №5641624 від 20.07.2022 року, у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором, лейтенантом першого батайольону другої роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Корнєєв І.А., відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. та провадження по справі закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складено 26.09.2022 року.
Суддя Слободян Г.М.