Справа № 380/5024/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 380/5024/21 пров. № А/857/2143/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Іщук Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства «Броди» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року (ухвалене головуючою-суддею Сподарик Н.І., час проголошення рішення 10 год 01 хв у м. Львові, повний текст судового рішення складено та підписано 09.12.2021) у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Броди» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року Комунальне підприємство «Броди» (далі - КП «Броди», Підприємство, позивач) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач) №, №5 від 29.12.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, КП «Броди» подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що контролюючий орган безпідставно списував кошти, які надходили для сплати задекларованих чергових податків на додану вартість (далі - ПДВ) в рахунок погашення боргу, який був неузгоджений. Зазначає, що у Підприємства відсутня будь-яка заборгованість зі сплати податків до державного бюджету, а тому оспорювані ППР, винесені за порушення термінів сплати узгоджених сум грошових зобов`язань відповідно до поданих позивачем декларацій, є протиправними. Також стверджує, що у Підприємства відсутні зобов`язання зі сплати ПДВ, по яких виникла податкова заборгованість та які б надавали можливість податковому органу спрямовувати кошти у порядку, визначеному п.87.9 ст.87 ПК України у попередні періоди.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ГУ ДПС було проведено камеральну перевірку КП «Броди» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкових зобов`язань з ПДВ за квітень-липень 2020 року. Перевірку розпочато та закінчено 30.11.2020.

Перевіркою встановлено, що згідно податкової декларації з ПДВ за березень 2020 року сума цього податку, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, становить 101781 грн, за квітень 2020 року 152923 грн, за травень 2020 року 160264 грн, за червень 2020 року 157626 грн, за липень 2020 року 170713 грн.

Також перевіркою встановлено, що платник порушує строки сплати суми грошових зобов`язань з ПДВ, зазначених у податковій декларації з цього податку за березень-липень 2020 року, протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 ПК України, а саме : податкова декларація з ПДВ № від 17.04.2020 (дата нарахування 30.04.2020, дата сплати 25.06.2020; кількість днів затримки 56; сума сплаченого боргу 49135,5 грн), податкова декларація з ПДВ № від 17.04.2020 (дата нарахування 30.04.2020, дата сплати 24.06.2020; кількість днів затримки 55; сума сплаченого боргу 41025,15 грн), податкова декларація з ПДВ № від 17.04.2020 (дата нарахування 30.04.2020, дата сплати 22.07.2020; кількість днів затримки 83; сума сплаченого боргу 11619,35 грн), податкова декларація з ПДВ № від 20.05.2020 (дата нарахування 01.06.2020, дата сплати 23.07.2020; кількість днів затримки 52; сума сплаченого боргу 46497,5 грн), податкова декларація з ПДВ № від 20.05.2020 (дата нарахування 01.06.2020, дата сплати 26.08.2020; кількість днів затримки 86; сума сплаченого боргу 6566,35 грн), податкова декларація з ПДВ № від 20.05.2020 (дата нарахування 01.06.2020, дата сплати 11.08.2020; кількість днів затримки 71; сума сплаченого боргу 250,00 грн), податкова декларація з ПДВ № від 20.05.2020 (дата нарахування 01.06.2020, дата сплати 22.07.2020; кількість днів затримки 51; сума сплаченого боргу 99509,15 грн), податкова декларація з ПДВ № від 18.06.2020 (дата нарахування 30.06.2020, дата сплати 26.08.2020; кількість днів затримки 57; сума сплаченого боргу 160264 грн), податкова декларація з ПДВ № від 17.07.2020 (дата нарахування 30.07.2020, дата сплати 26.08.2020; кількість днів затримки 27; сума сплаченого боргу 4766,6 грн), податкова декларація з ПДВ № від 19.08.2020 (дата нарахування 31.08.2020, дата сплати 29.10.2020; кількість днів затримки 59; сума сплаченого боргу 98919,5 грн), податкова декларація з ПДВ № від 19.08.2020 (дата нарахування 31.08.2020, дата сплати 25.11.2020; кількість днів затримки 86; сума сплаченого боргу 51146,5 грн), податкова декларація з ПДВ № від 19.08.2020 (дата нарахування 31.08.2020, дата сплати 27.11.2020; кількість днів затримки 88; сума сплаченого боргу 20647,05 грн).

За результатами перевірки складено акт №2456/13-01-04-15/0334866 від 30.11.2020, на підставі якого були сформовані ППР № від 29.12.2020, яким нараховано штраф у розмірі 20% грошового зобов`язання у сумі 117132,21 грн за затримку на 88, 86, 86, 83, 71, 59, 57, 56, 55, 52, 51 календарних днів сплати та № від 29.12.2020, яким нараховано штраф у розмір 10% за затримку на 27 календарних днів сплати грошового зобов`язання 4766,60 грн у сумі 476,66 грн.

Відповідач стверджує, що у позивача протягом практично усього спірного періоду в інтегрованій картці платника податків була наявна недоїмка, обліковувалися штрафні санкція та пеня, за рахунок поточних платежів відповідно до ст.87 ПК України погашалися несплачені податкові зобов`язання у порядку календарної черговості їх виникнення по документах, які відображені у розрахунках до оспорюваних ППР. Заборгованість було погашено за рахунок коштів в системі електронного адміністрування ПДВ.

Позивач вважає, що контролюючий орган не мав права вчиняти описані вище дії, тобто зараховувати сплачені кошти за борги попередніх періодів, а тому звернувся до суду з даним позовом з вимогою про скасування спірних ППР.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган встановив порушення строків сплати Підприємством узгоджених податкових зобов`язань, що в свою чергу стало підставою для застосування штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно дефініції, наведеної у п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; п.п.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України, ППР - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності; п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, платник податків зобов`язаний сплатити суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України (в редакції, чинній на момент формування оспорюваних ППР), у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За змістом п.11 підрозділу 10 ПК України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Пунктом 124.1 статті 124 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеноїсуми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п.п.72.1.1 п.72.1 ст.72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Згідно п.61.1 ст. 61 ПК України, податковим контролем є система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (п.п.62.1.2 п.62.1 ст.62 ПК України).

Відповідно до ст.71 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (п.74.1, 74.2 ст.74 ПК України).

Крім того, наказом Міністерства фінансів України №442 від 07.04.2016 було затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №422), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, який визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

За змістом п.п.4 п.1 розділу І Порядку №422, відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Відповідно до п.п.1 п.1 розділу ІІ Порядку №422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника (надалі також - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Виходячи з положень Порядку №422, відображенню в інтегрованій картці платника підлягають, в тому числі, зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, які визначені контролюючими органами та узгоджені відповідно до чинного законодавства.

Згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що об`єктом перевірки згідно цього підпункту є, серед іншого, дані, які зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, аналізуючи які контролюючий орган встановив порушення строків сплати позивачем узгоджених податкових зобов`язань, що в свою чергу слугувало підставою для застосування штрафних санкцій.

Судом встановлено, що до оспорюваних ППР позивачем додано розрахунок штрафних санкцій, у якому зазначено документи, за якими рахувався податковий борг, дата його виникнення, дата зарахування грошових коштів в погашення податкового боргу, кількість днів прострочення сплати, розмір та сума штрафу.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що несплачені податкові зобов`язання Підприємства погашалися за рахунок поточних платежів у порядку календарної черговості їх виникнення по документах, які відображені у розрахунках до оспорюваних ППР у зв`язку з наявністю протягом практично усього спірного періоду в інтегрованій картці платника недоїмки, штрафних санкцій та пені.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 по справі №380/5024/21, залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, яким визнано протиправним та скасовано ППР № від 19.06.2019, яким до КП «Броди», на підставі ст.1201 ПК України застосовано штраф у розмірі 317917,53 грн, у тому числі за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 3087613,81грн, штраф у розмірі 10%, що становить 308061,40 грн за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 30520,42 грн, штраф у розмірі 30 %, який становить 9156,13 грн.

Згідно акту перевірки позивачем сплачено узгоджені суми податкових зобов`язань з ПДВ, із затримкою більше 30 календарних днів, а саме : податкова декларація з ПДВ № від 17.04.2020 - кількість днів затримки 56; податкова декларація з ПДВ № від 17.04.2020 - кількість днів затримки 55; податкова декларація з ПДВ № від 17.04.2020 - кількість днів затримки 83; податкова декларація з ПДВ № від 20.05.2020 - кількість днів затримки 52; сума сплаченого боргу 46497,5 грн), податкова декларація з ПДВ № від 20.05.2020 - кількість днів затримки 86; податкова декларація з ПДВ № від 20.05.2020 - кількість днів затримки 71; податкова декларація з ПДВ № від 20.05.2020 - кількість днів затримки 51; податкова декларація з ПДВ № від 18.06.2020 - кількість днів затримки 57; сума сплаченого боргу 160264 грн), податкова декларація з ПДВ № від 17.07.2020 - кількість днів затримки 27; податкова декларація з ПДВ № від 19.08.2020 - кількість днів затримки 59; податкова декларація з ПДВ № від 19.08.2020 - кількість днів затримки 86; податкова декларація з ПДВ № від 19.08.2020 - кількість днів затримки 88.

Отже доводи представника позивача з покликанням на відсутність порушень з боку строків сплати самостійно задекларованих сум не відповідає дійсності та спростовуються долученими самим же позивачем до справи доказами.

На підставі встановлених в акті перевірки порушень, контролюючий орган сформував оспорювані ППР.

Колегія суддів зазначає, що несплачені позивачем у встановлений законодавством строк узгоджені грошові зобов`язання є сумою податкового боргу платника податків, а тому штрафні санкції, передбачені п.126.1 ст.126 ПК України, який діяв на момент вчинення правопорушення, нараховуються на загальних підставах, як на несвоєчасно сплачені узгоджені суми податкових зобов`язань.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність оспорюваних рішень та відсутності підстав їх скасування.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Броди» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року по справі №380/5024/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Л. П. Іщук