Справа № 360/1/22
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року справа №360/1/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 р. у справі № 360/1/22 (головуючий І інстанції Чернявська Т.І., повне судове рішення складено 09 лютого 2022 року у м.Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання публічної інформації за запитом від 03 листопада 2021 року; визнання протиправною бездіяльність щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію; зобов`язання розглянути запит від 03 листопада 2021 року про надання публічної інформації щодо наявності на території Сєвєродонецького району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідачем не надано жодного доказу на направлення йому відповіді від 10.11.2021р.. Позивач наголошує на тому, що він оспорює не сам факт створення відповіді, а не надання йому відповіді протягом 5-денного робочого дня. Позивач вважає, що належним доказом надіслання відповіді на його запит, є квитанція або касовий чек. Реєстрація листа в журналі вихідної кореспонденції не є доказом направлення такого листа.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачка 08 листопада 2021 року звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області з запитом від 03 листопада 2021 року б/н, зареєстрованим за вхідним № ПІ-166/0/4-21, в якому просила надати інформацію про наявність на території Сєвєродонецького району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

Листом від 10 листопада 2021 року № ПІ-166/0-182/0/63-21 Головне управління Держгеокадастру у Луганській області надало відповідь на звернення позивача та направило її простою кореспонденцією на адресу, зазначену позивачем у запиті.

Позивачем заперечується факт отримання зазначеної відповіді від відповідача.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України від 13 січня 2011 року N 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 цього Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Статтею 4 Закону № 2939-VI передбачено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

За приписами пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується, у тому числі, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити ненадання відповіді на запит на інформацію; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача (пункти 3, 5, 7 частини другої статті 23 Закону № 2939-VI).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка 08 листопада 2021 року звернулась до відповідача з запитом від 03 листопада 2021 року б/н, зареєстрованим за вхідним № ПІ-166/0/4-21, в якому просила надати інформацію про наявність на території Сєвєродонецького району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

Відповідач наголошує на тому, що відповідь на запит позивача було надано листом від 10 листопада 2021 року № ПІ-166/0-182/0/63-21 та направило її простою кореспонденцією на адресу, зазначену позивачем у запиті.

При цьому, позивачем заперечується факт отримання відповіді від відповідача.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що Законом України «Про доступ до публічної інформації» не визначено яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).

Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише надіслання відповіді, а й її вручення запитувачу інформації чи повернення без вручення із зазначенням відповідних причин.

Колегія суддів вважає, що реєстрація листа в Журналі вихідної кореспонденції установи не є доказом направлення такого листа і, тим більше, його доставлення адресату.

Будь-яких доказів саме надіслання та/чи вручення цього листа (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення тощо) відповідач суду не надав, відповідно, не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на запит на інформацію.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові 05 вересня 2019 року у справі № 520/9380/18, від 26 лютого 2021 рок у справі №460/1684/19.

Вищенаведене дає підстави для висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачу запитуваної інформації у відповідь на запит про отримання публічної інформації від 03 листопада 2021 року у передбачений Законом України "Про доступ до публічної інформації" строк та необхідність зобов`язання відповідача розглянути вказаний запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 р. у справі № 360/1/22 - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 р. у справі № 360/1/22 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Луганській області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 03 листопада 2021 року.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Луганській області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Луганській області надати відповідь на запит від 03 листопада 2021 року про надання публічної інформації щодо наявності на території Сєвєродонецького району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

Постанова у повному обсязі складена 08 листопада 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з 08 листопада 2022 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко