Справа № 697/1391/22
Суддя: Євтушенко Б. В.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/1391/22
Провадження № 2-а/697/18/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Євтушенко Б.В.,

за участі секретаря судового засідання Дашковської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулися до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень.

В обгрунтування вимог зазначено, що 02.09.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їхали по місту Каневу в автомобілі Renault Koleos, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , керував автомобілем ОСОБА_4 . Під час поїздки їх зупинив інспектор відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Цимбал І.І. та потребував пред`явити всі необхідні документи, після чого відносно них інспектором було винесено постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Як вбачається з постанови серії БАБ № 787078 від 02.09.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 3400,00 грн. У постанові вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом. Згідно постанови серії БАБ від 02.09.2022 вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 3400,00 грн. У постанові вказано, що ОСОБА_2 передав керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який не мав прав керування таким транспортним засобом.

Вважають, що вказані постанови винесені з порушенням норм чинного законодавства України та підлягають скасуванню, оскільки Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Верховною Радою України затверджено Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в країні з 21.04.2022 ще на 30 днів, - до 25 травня 2022 року. 22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 год. 25 травня 2022 року строком на 9- діб, - до 23 серпня 2022 року. 15 серпня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 год. 30 серпня 2022 року строком на 90 діб, - до 21 листопада 2022 року. Тобто в день винесення оскаржуваних постанов діяв і на даний час продовжує діяти воєнний стан на всій території України. Підпунктом 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України

№ 184 від 03.03.2022 встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Виходячи з вказаних законодавчих положень вбачається, що станом на 02.09.2022 ОСОБА_4 , маючи посвідчення водія з відкритою категорією «В», яке видане вперше, строк дії якого закінчився 23.08.2022, мав право керувати транспортним засобом Renault Koleos, д.н.з. НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, просять визнати протиправними дії інспектора відділу поліції № 1 Черкаського районного управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області Цимбала Івана Івановича; скасувати постанову від 02.09.2022 серії БАБ № 787078 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП; скасувати постанову від 02.09.2022 серії БАБ № 787079 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП; стягнути з відповідача на користь позивачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 4000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі по 496 грн. 20 коп.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду по суті.

19.09.2022 ухвалою суду на задоволення клопотання представника позивачів розгляд справи відкладено.

20.09.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що постановами про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі від 02.09.2022 серії БАБ № 787078 та серії БАБ № 787079 щодо позивачів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн., кожного. Відповідно до змісту оскаржувальних постанов від 02.09.2022 близько в 21:00 год. в м. Канів, по вул. Золотоніській, 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Koleos, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 ПДР, а ОСОБА_2 , будучи власником зазначеного транспортного засобу, передав право керувати таким транспортним засобом ОСОБА_1 .. Згідно матеріалів справи строк дії посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 22.08.2020, на ім`я ОСОБА_1 , закінчився, адже воно дійсне до 22.08.2022, тобто, на момент винесення постанови позивач керував транспортним засобом, не маючи права керування з 23.08.2022. Вважають, що оскаржувані постанови винесені уповноваженою особою, яка мала право розглядати справи про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, підстави для скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення - відсутні.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, відповідач звертає увагу на те, що договори № 159 та № 158 від 05.09.2022 укладені між позивачами та адвокатом Бовшиком М.Ю. не містять розділу «ціна договору», а в розділі 4 «Гонорар, умови розрахунків» в п.4.3 вказано, що суми гонорару зазначаються адвокатом в актах про надання правової допомоги, проте в матеріалах справи відсутній зазначений документ. В зазначених договорах відсутнє посилання саме конкретно в якій справі надає послуги адвокат позивачам. Крім того, позивачами подано одну позовну заяву, а судові витрати просять стягнути щодо обох позивачів, дана категорія справ є незначної складності, не зазначено та не обгрунтовано суму витрат позивачів на адвоката по 4000,00 грн. Отже, на думку відповідача, витрати на професійну правничу допомогу є необгрунтованими та не підтверджені допустимими доказами, а відтак не підлягають задоволенню.

Представник позивачів адвокат Бовшик М.Ю. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Черкаській області явку представника у судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у відзиві на позов просив копію рішення направити на адресу відповідача.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у всіх їх сукупності, суд встановив наступні обставини та прийшов до таких висновків.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України, критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.288 КУпАП ,постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною ст. 6 КАС України, встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що постановою серії БАБ № 787078, винесеною 02.09.2022 інспектором відділу поліції № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Цимбалом І.І., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 3400,00 грн. Відповідно до цієї постанови, 02.09.2022 близько 21 год. 00 хв. в м. Каневі, по вул. Золотоніській, 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Koleos, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 ПДР України (а.с. 69).

Постановою серії БАБ № 787079, винесеної 02.09.2022 інспектором відділу поліції № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Цимбалом І.І., ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 3400,00 грн. Відповідно до постанови, 02.09.2022 близько 21 год. 25 хв. ОСОБА_2 передав керування т.з. Renault Koleos, д.н.з. НОМЕР_1 громадянину ОСОБА_1 , який не мав права керування таким т/з, чим порушив п. 2.9 ґ ПДР України (а.с. 70).

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом та накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, під дію вказаної вище норми підпадають особи, які не мають право керувати транспортним засобом та особи, які передали керування транспортним засобом особі,я ка не має права керування.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно до п.п. «ґ» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил.

Відповідно до копії посвідчення водія серії НОМЕР_3 , позивачу ОСОБА_4 видане вперше 22.08.2020 посвідчення водія категорії «В», строк дії якого до 22.08.2022 (а.с. 15).

Разом з тим, на день винесення оскаржуваних постанов та на день звернення до суду із цим позовом на всій території України діє воєнний стан, який введений з 24.02.2022.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Указ затверджений Законом.

15 серпня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 год. 30 серпня 2022 року строком на 90 діб, - до 21 листопада 2022 року.

Підпунктом 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 03.03.2022 "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами" встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Зазначене свідчить про те, що позивач ОСОБА_4 на момент винесення постанови від 02.09.2022 мав право керувати транспортним засобом Renault Koleos, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником транспортного засобу Renault Koleos, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с. 34, 35).

Викладене, свідчить, що ОСОБА_2 правомірно передав керування автомобілем ОСОБА_4 , яка мав право на керування транспортними засобами в силу приписів зазначених вище нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.п. 4, 5, 7, 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29 грудня 2021 року, перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення).

Право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 зазначеного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Суд вважає, що відповідач не довів правомірність своїх рішень, а позов є обгрунтованим, отже оскаржувані постанови слід скасувати, а справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 126 КУпАП - закрити.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача по винесенню оскаржуваних постанов, слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право; 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даний перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ.

Крім цього, ефективним способом захисту є заявлені позивачами вимоги щодо скасування оскаржуваних постанов, винесених щодо них, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України, і додаткові вимоги щодо визнання дій протиправними щодо винесення оскаржуваних постанов не підлягають задоволенню в даному випадку, оскільки охоплюються вимогами щодо скасування самих ж постанов.

Таким чином, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення підлягає до задоволення частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем ОСОБА_2 понесено витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 09.09.2022 ( а.с. 1) .

Позивачем ОСОБА_1 понесено витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 09.09.2022 (а.с. 2).

Представник позивача - адвокат Бовшик М.Ю. на підтвердження витрат позивача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу надав суду:

ордер №1036697 від 06.09.2022; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 427 від 20.06.2011;

договір № 159 від 05.09.2022 про надання правової допомоги, згідно з п. 4.1., 4.3-4.4. якого, розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п. 2.1.1.-п. 2.1.4., п. 2.1.7 - п. 2.1.9 цього договору, встановлюється в розмір, що визначається за домовленістю сторін. Суми гонорару зазначається адвокатом в Актах про надання правової допомоги, які повинні бути розглянуті та підписані клієнтом;

заяву про попередній розрахунок суми витрат, які понесені при підготовці процесуальних документів до суду та які очікують понести в зв`язку з розглядом справи;

детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 06.09.2022: консультація 30 хв.- 1000,00 грн., вивчення та надання правової оцінки письмовим документам клієнта 30 хв. - 1000 грн., підготовка позовної заяви та письмових доказів до позовної заяви 1 год. - 2000 грн.;

акт прийому-передачі виконаних робіт від 06.09.2022 до договору № 159 від 05.09.2022; квитанцію до прибуткового касового ордера № 175 від 05.09.2022 на суму 4000 грн. (а.с. 17-28).

Представник позивача - адвокат Бовшик М.Ю. на підтвердження витрат позивача ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу надав суду:

ордер №1036698 від 06.09.2022; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 427 від 20.06.2011;

договір № 158 від 05.09.2022 про надання правової допомоги, згідно з п. 4.1., 4.3-4.4. якого, розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п. 2.1.1.-п. 2.1.4., п. 2.1.7 - п. 2.1.9 цього договору, встановлюється в розмір, що визначається за домовленістю сторін. Суми гонорару зазначається адвокатом в Актах про надання правової допомоги, які повинні бути розглянуті та підписані клієнтом;;

заяву про попередній розрахунок суми витрат, які понесені при підготовці процесуальних документів до суду та які очікують понести в зв`язку з розглядом справи; детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 06.09.2022: консультація 30 хв.- 1000,00 грн., вивчення та надання правової оцінки письмовим документам клієнта 30 хв. 1000,00 грн., підготовка позовної заяви та письмових доказів до позовної заяви 1 год. - 2000 грн.;

акт прийому-передачі виконаних робіт від 06.09.2022 до договору № 158 від 05.09.2022; квитанцію до прибуткового касового ордера № 174 від 05.09.2022 на суму 4000 грн. (а.с. 37-47).

Відповідач у відзиві виклав позицію про неспівмірність витрат зі складністю справи і, наданими адвокатом, послугами та про непідтвердження визначення ціни послуг (відсутність актів надання послуг) і відповідно розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 5-7 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом, наданих адвокатом, послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду по справі №640/6209/19 від 01.09.2020.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Частиною шостою статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на письмові докази, судові витрати позивачів на професійну правничу допомогу є доведеними, здійсненими у відповідності до умов договорів про надання правової допомоги, розмір узгоджений між адвокатом та позивачами в Актах прийому-передачі виконаних робіт, що відповідає п. 4.1. договорів і суд вважає цей розмір співмірним зі справою.

Щодо обгрунтувань відповідача про те, що у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити, оскільки вони не доведені у розмірі визначення ціни послуг та не складені Акти надання правової допомоги, то вказане спростовується навденими умовами договорів, укладених між адвокатом і позивачами та наявністю Актів прийому-передачі виконаних робіт до Договорів.

Відносно того, що позовна заява - одна, проте заявлені до стягнення судові витрати обох позивачів, то позивачів у справі - два, позовна заява містить вимоги та їх обгрунтування кожного позивача, тому не можна вважати, що судові витрати подвоєні, це витрати кожного позивача, відносно яких винесені оскаржувані постанови, які вони просять у позовній заяві скасувати, визнавши дії протиправними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)».

Проте, оскільки позов задоволено частково - скасовані постанови, проте не визнані дії протиправними, отже задоволений позов на 50%, то судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають пропорційному розподілу між сторонами, а саме з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню по 2000 грн.

Ставка судового збору за даним позовом є фіксованою, сплачувалась кожним позивачем саме за вимоги про скасування постанов, отже, понесений позивачами, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

Керуючись ст.ст. 12, 20, 72-77, 139, 205, 243-245, 250, 257, 286, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень - задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 787078 від 02.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП - закрити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 787079 від 02.09.2022 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП - закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області (ідентифікаційний код 40108667, адреса: вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) 496,20 грн. судового збору та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області (ідентифікаційний код 40108667, адреса: вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036) на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 496,20 грн. судового збору та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Б . В . Євтушенко