Справа № 333/4666/22
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/4666/22
Провадження № 2-а/333/83/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Косолап А.С.,

представника позивача Біюн О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом Комунарського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (місце знаходження: 69027, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 40) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Комунарський відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про примусове видворення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 09.09.2022 року від Відділу прикордонної служби «Запоріжжя» 8 прикордонного загону Південного регіонального управління прикордонної служби України до Комунарського відділу у м. Запоріжжя УДМС в Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення з доданими матеріалами відносно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про порушення правил перебування в Україні, а саме: про порушення терміну законного перебування на території України.

Комунарським відділом у м. Запоріжжі УДМС в Запорізькій області була проведена перевірка громадянки ОСОБА_1 за обліками Єдиної інформаційної системи Управління міграційними процесами, у зв`язку із чим, було встановлено, що 09.09.2022 року Комунарським відділом у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення №49 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, рішення від 09.09.2022 року №49 про примусове повернення до країни походження або третьої країни залишається не виконаним, тобто громадянка ОСОБА_1 територію України у визначений у рішенні строк не залишила.

Громадянка ОСОБА_1 не має сталих соціальних зв`язків та документу на проживання в Україні, а через це й постійного місця проживання, що дає підстави вважати, що вона не буде працевлаштована, та не буде мати постійного джерела доходів згідно чинного законодавства України.

Громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 не виконала в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, що відповідно до частини 1 статті 30 Закону №3773-УІ, є підставою для її примусового видворення. ОСОБА_1 , не виконавши в встановлений строк рішення про примусове повернення, продовжує порушувати міграційне законодавство України, не має сталих соціальних зв`язків на території України та грошових коштів для існування. За вказаних обставин, є обґрунтовані підстави вважати, що громадянка ОСОБА_1 надалі буде ухилятися від виконання рішення про її примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик її втечі.

Ухвалою суду від 21.10.2022 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача Біюн О.Ю. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в адміністративному позові, просила суд їх задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення адміністративного позову, зазначивши, що не змогла виїхати через хворобу та похилий вік своєї бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з початком військових дій на території України.

Заслухавши пояснення представника позивача Біюн О.Ю. та відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову Комунарського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 1 статті 26 Конституції України та статтею 3 Закону статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту типу НОМЕР_1 .

Відповідно до імперативних приписів статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням головного спеціаліста Комунарського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 09.09.2022 року №49 про примусове повернення до країни походження або до третьої країни іноземця або особи без громадянства примусово повернуто в країну походження громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано останню покинути територію України у термін до 08.10.2022 року, включно.

З зазначеним рішенням громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ознайомлена 09.09.2022 року, що підтверджується відповідною розпискою, але до цього часу без поважних причин за межі України не виїхала та продовжує порушувати вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегально перебуваючи на території України.

Пунктом 7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22 січня 2018 року № 38/77) передбачено підстави для подання позову про примусове видворення іноземців, зокрема, невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобода бо ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Судом встановлено, що на цей час громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, які потребує додаткового захисту.

Крім того, відповідач не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно перебуває в Україні, не має законного джерела існування, власності та родинних зв`язків на території України, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243,244,246,250,288, 289,371 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Комунарського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (місце знаходження: 69027, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 40) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити рішення до негайного виконання в частині примусового видворення ОСОБА_1 за межі України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 08.11.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод