Справа № 520/23018/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 р. Справа № 520/23018/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 (суддя: Полях Н.А., м. Харків) по справі № 520/23018/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківської області №179/0-21 від 27 вересня 2021 року щодо відмови в підтвердженні стажу ОСОБА_1 у період з 10.09.1996 по 12.09.2004 за професією помічник машиніста (випалювача) обертових печей, з 21.02.2005 по 22.10.2008 - машиніст (випалювач) обертових печей за Списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 як особі, яка працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 на підставі заяви про призначення пенсії від 13.01.2021 з зарахуванням до трудового стажу періоду роботи в Харківському дослідному цементному заводі з 10.09.1996 по 12.09.2004 за професією помічник машиніста (випалювача) і з 21.02.2005 по 22.10.2008 - машиніст (випалювач) обертових печей.

В обґрунтування позову зазначив, що твердження відповідача про необхідність надання позивачем документів, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суперечить приписам чинного законодавства. Вказує, що відповідачем неправомірно не зараховано на цій підставі періоди роботи позивача з 10.09.1996 по 12.09.2004, з 21.02.2005 по 22.10.2008 на посадах помічника машиніста (випалювача) та машиніста (випалювача) обертових печей.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі № 520/23018/21 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківської області №179/0-21 від 27 вересня 2021 року щодо відмови в підтвердженні стажу ОСОБА_1 у період з 10.09.1996 р. по 12.09.2004 р. за професією помічник машиніста (випалювача) обертових печей, з 21.02.2005 р. по 22.10.2008 р. - машиніст (випалювач) обертових печей за Списком №1.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії згідно ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі № 520/23018/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, посилаючись на положення ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, п. 3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, пунктів 4, 8, 9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, зазначає, що загальний трудовий стаж позивача складає 31 рік 01 місяць, однак, пільговий стаж не підтверджений, що не дає права для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 13.01.2021 звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області №174 від 15.01.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Як вбачається із зазначеного рішення, в наданому ОСОБА_1 пакеті документів відсутня довідка, уточнююча особливий характер роботи по Списку № 1, або рішення щодо підтвердження стажу роботи або відмови в його підтвердженні в установленому порядку Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 09.09.1991 по 22.10.2008 до пільгового стажу по Списку №1.

ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про підтвердження трудового стажу роботи на підприємстві Дослідний цементний завод у період з 10.09.1996 по 12.09.2004 за професією помічник машиніста (випалювача) та з 21.02.2005 по 22.10.2008 - машиніст (випалювач) обертових печей.

В підтвердженні пільгового стажу позивачем були надані копії: трудової книжки, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 25826153, архівних довідок від 18.05.2021 № 06-14/250, №06-14/280А, №06-14/281, №06-14/282, архівної довідки про перейменування організації від 18.05.2021, наказів Харківського дослідного цементного заводу: від 29.12.1993 №125, від 17.05.2000 №65, від 13.05.2005 №68 "Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці" та Перелік робочих місць, професій та посад, де підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення машиністам (випалювачам) обертових печей за списком №1.

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області №179/9-21 від 27.09.2021 позивачу відмовлено в підтвердженні стажу у період з 10.09.1996 по 12.09.2004 за професією помічник машиніста та з 21.02.2005 по 22.10.2008 за професією машиніст (випалювач) обертових печей за Списком №1. В обґрунтування рішення Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області зазначено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Державного підприємства «Харківський дослідний цементний завод» № 25826153, державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті її реорганізації, 19.08.2010, 8017404, рішення щодо реорганізації, юридична особа-правонаступник ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД». Відомості про припинення Державного підприємства «Харківський дослідний цементний завод» в результаті ліквідації відсутні.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківської області №179/0-21 від 27 вересня 2021 року щодо відмови в підтвердженні стажу ОСОБА_1 у період з 10.09.1996 по 12.09.2004 за професією помічник машиніста (випалювача) обертових печей, з 21.02.2005 по 22.10.2008 - машиніст (випалювач) обертових печей за Списком №1. Разом з тим суд першої інстанції, зобов`язуючи Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії згідно ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, з урахуванням висновків суду, зазначив, що суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень з реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого органу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України (рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення позову), апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення " № 1788-XII від 05.11.1991 (далі по тексту - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі по тексту Закон № 1058-ІV).

Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-ІV та пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-XII, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 наведеного Порядку застосування Списків, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі по тексту - Порядок №442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі по тексту - Методичні рекомендації №41).

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій №41, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій №41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку №442, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Наведені вище положення свідчать про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , у період з 10.09.1996 по 12.09.2004 позивач працював за професією помічник машиніста (випалювача) обертових печей, з 21.02.2005 по 22.10.2008 - машиніст (випалювач) обертових печей.

Колегія суддів зазначає, що за правилами застосування Списку №1, визначеними у наведених вище нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991, то застосовується Список №1, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994, то застосовується Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003, то застосовується Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Так, до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, включено машиністів помічників машиністів (випалювачів) обертових печей (позиція 14.1а розділ XIV Виробництво неметалевих мінеральних виробів (будівельних матеріалів).

Також до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 (діяв до 24.06.2016), включено машиністів помічників машиністів (випалювачів) обертових печей (позиція 14.1а розділ XIV Виробництво неметалевих мінеральних виробів (будівельних матеріалів).

Відповідно до наказів Харківського дослідного цементного заводу: від 29.12.1993 №125, від 17.05.2000 №65, від 13.05.2005 №68 "Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці" та Перелік робочих місць, професій та посад, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення машиністам (випалювачам) обертових печей за списком №1.

Колегія суддів зазначає, що законодавцем покладений обов`язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому непроведення або несвоєчасне та неякісне проведення з вини керівників підприємств атестації не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-XII.

Таким чином, враховуючи те, що у спірний період позивач працював за професіями, що включені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та № 36 від 16.01.2003 (діяв до 24.06.2016), а також те, що до проведення чергової атестації позивач працював за професією, пільговий характер роботи якої в подальшому підтвердився проведеною атестацією, та продовжив роботу за цією ж професією після проведення атестації, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу та врахуванню для визначення розміру пенсії.

Щодо тверджень відповідача про відсутність відомостей про припинення Державного підприємства «Харківський дослідний цементний завод» в результаті ліквідації та необхідність надання позивачем документів, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, підтверджуються періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, встановленої для окремої категорії працівників, в разі, якщо підприємство, установа або організація були ліквідовані без визначення правонаступника.

Пунктом 11 Порядку № 18-1 встановлено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до органу Пенсійного фонду України за місцем свого проживання ряд документів, перелік яких визначений цим пунктом, в тому числі: заяву про підтвердження стажу роботи, довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, або інші документи, що підтверджують факт припинення юридичної особи (в тому числі архівні); трудову книжку; документи, видані архівними установами (довідку про заробітну плату, копії документів для проведення атестації робочих місць, копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати). У разі необхідності, заявник може подавати і інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Вказані документи перевіряються органом Пенсійного фонду України за місцем проживання заявника на предмет правильності їх оформлення та відповідність викладених у них відомостей даним паспорта та документам про стаж заявника та передаються до Головних управлінь Пенсійного фонду України в областях, для розгляду по суті (п. 13 Порядку).

Аналіз зазначених норм Порядку №18-1 свідчить, що для умов підтвердження стажу роботи особа до органу Пенсійного фонду повинна подати, зокрема, довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, або інші документи, що підтверджують саме факт припинення юридичної особи (в тому числі архівні).

Відповідно до рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області №179/9-21 від 27.09.2021 позивачу відмовлено в підтвердженні стажу у період з 10.09.1996 по 12.09.2004 за професією помічник машиніста та з 21.02.2005 по 22.10.2008 за професією машиніст (випалювач) обертових печей за Списком №1 у зв`язку з відсутністю відомостей про припинення Державного підприємства «Харківський дослідний цементний завод» в результаті ліквідації.

Між тим, як вбачається з тексту самого рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області №179/9-21 від 27.09.2021, на розгляд останньої було надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Державного підприємства «Харківський дослідний цементний завод» № 25826153 про припинення юридичної особи в результаті її реорганізації з 19.08.2010, 8017404, рішення щодо реорганізації, юридична особа-правонаступник ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД». Вказаний витяг був розглянутий та оцінений Комісією під час вирішення питання щодо можливості підтвердження пільгового стажу, що відображено в самому рішенні від 27.09.2021.

Таким чином, позивачем дотримано вимоги Порядку № 18-1 щодо подання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення підприємства для умов підтвердження пільгового стажу, а тому підстави для незарахування пільгового стажу позивача стажу у період з 10.09.1996 по 12.09.2004 за професією помічник машиніста та з 21.02.2005 по 22.10.2008 за професією машиніст (випалювач) обертових печей у відповідача були відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківської області №179/0-21 від 27 вересня 2021 року щодо відмови в підтвердженні стажу ОСОБА_1 у період з 10.09.1996 по 12.09.2004 за професією помічник машиніста (випалювача) обертових печей, з 21.02.2005 по 22.10.2008 - машиніст (випалювач) обертових печей за Списком №1.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З огляду на встановлені у справі обставини та, враховуючи, що відповідність поданих позивачем документів була досліджена відповідачем не в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що найбільш ефективним із можливих способів захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії згідно ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, з урахуванням висновків суду.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі № 520/23018/21 - залишити без змін в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова