Справа № 140/13214/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 140/13214/21 пров. № А/857/9858/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Іщук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року (ухвалене головуючим-суддею Мачульським В.В. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року Головне управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС, контролюючий орган, позивач) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави податковий борг в сумі 221201,08 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вона не отримувала податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу чи рішення про застосування штрафних санкцій, а також повідомлення про розгляд даної справи. Також вона не погоджується з винесеними податковими-повідомленнями рішеннями, на підставі яких виник податковий борг.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про наявність боргу по платежах до бюджету та податкових повідомлень-рішень, за ОСОБА_1 рахується податковий борг, а саме : Орендна плата з фізичних осіб на загальну суму 3886, 83 грн згідно податкового повідомлення-рішення №6-0318 від 18.05.2021 на суму 4209,73 грн, по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, (с. Шклинь) на загальну суму 157608,64 грн, згідно податкових повідомлень-рішень №0-0318 від 21.05.2019 на суму 29763,52 грн, №0-0318 від 21.05.2019 на суму 9426,64 грн, №0-0318 від 21.05.2019 на суму 59970,08 грн, №0-0318 від 21.05.2019 на суму 370,44 грн, №0-0318 від 21.05.2019 на суму 4757,99 грн, №0-0318 від 27.11.2019 на суму 12699,15 грн, №0-0318 від 24.03.2020 на суму 6672,21 грн, №0-0318 від 24.03.2020 на суму 2113,21 грн, №0-0318 від 24.03.2020 на суму 13443,74 грн, №0-0318 від 24.03.2020 на суму 2846,82 грн, №0-0318 від 24.03.2020 на суму 3733,58 грн, №0-0318 від 24.03.2020 на суму 2507,14 грн, №0-0318 від 24.03.2020 на суму 271,25 грн, №0-0318 від 24.03.2020 на суму 7883,21 грн, №0-0318 від 24.03.2020 на суму 83,04 грн, №0-0318 від 24.03.2020 на суму 1066,62 грн, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 9244,75 грн (м. Луцьк) згідно податкових повідомлень-рішень №0-0318 від 24.09.2019 терм.спл. 17.01.2020 на суму 1034,53 грн, №0-0318 від 24.09.2019 терм.спл. 17.01.2020 на суму 1283,04 грн, №0-0318 від 24.03.2020 терм.спл. 26.10.2020 на суму 3092,19 грн, №0-0318 від 24.03.2020 терм.спл. 26.10.2020 на суму 3834,99 грн, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості с. Шклинь на загальну суму 43174,39 грн згідно податкових повідомлень-рішень №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 21.12.2018 на суму 63,68 грн, №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 25.12.2018 на суму 1620,48 грн, №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 25.12.2018 на суму 2183,04 грн, №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 25.12.2018 на суму 2863,04 грн, №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 25.12.2018 на суму 1922,56 грн, №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 25.12.2018 на суму 5116,48 грн, №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 25.12.2018 на суму 10309,12 грн, №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 25.12.2018 на суму 6045,12 грн, №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 30.12.2018 на суму 208 грн, №0-0318 від 21.05.2019 терм.спл. 14.10.2019 на суму 242,00 грн, №0-0318 від 21.05.2019 терм.спл. 18.11.2019 на суму 3330,97 грн, №0-0318 від 21.05.2019 терм.спл. 18.11.2019 на суму 2236,78 грн, №0-0318 від 21.05.2019 терм.спл. 18.11.2019 на суму 7033,12 грн, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості м. Луцьк на загальну суму 7286,47 грн згідно податкових повідомлень-рішень №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 25.12.2018 на суму 1312,00 грн, №0-0318 від 07.08.2018 терм.спл. 25.12.2018 на суму 1150,40 грн, №0-0318 від 21.05.2019 терм.спл. 18.11.2019 на суму 1526,43 грн, №0-0318 від 21.05.2019 терм.спл. 18.11.2019 на суму 1338,42 грн, №0-0318 від 24.03.2020 терм.спл. 26.10.2020 на суму 1043,90 грн, №0-0318 від 24.03.2020 терм.спл. 26.10.2020 на суму 915,32 грн.

Загальна сума податкового боргу до стягнення становить 221201,08 грн.

З метою погашення податкового боргу ГУ ДПС сформувало та надіслало відповідачу податкову вимогу форми Ф №13451-17 від 01.10.2020, однак вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу.

Оскільки відповідач не сплатила суму податкового боргу, контролюючий орган звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не спростувала факт наявності узгодженої суми податкового боргу, не подала відзив на позовну заяву та не надала доказів її погашення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Згідно дефініції, наведеної у п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

За змістом п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України визначено, що після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вимог вищевказаної норми, контролюючим органом на адресу відповідача була надіслана податкова вимога форми Ф №13451-17 від 01.10.2020.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків. Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.18).

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.95.4 ст.95 ПК України).

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п.95.2 ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, передумовою для стягнення простроченої заборгованості є надсилання платнику податків податкової вимоги.

За змістом п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Вищевказане кореспондується з п.6 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №610 від 30.06.2017.

Пунктом 42.3 статті 42 ПК України передбачено, що у разі повідомлення платником податків контролюючого органу про зміну податкової адреси у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Пунктом 42.5 статті 42 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про документ вважається врученим платнику податків вручення із зазначенням причини невручення.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи в контексті положень статті 45 ПК України є місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

При цьому, підпунктом 70.7 статті 70.7 ПК України на фізичних осіб - платників податків покладається обов`язок подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Матеріалами справи підтверджується факт направлення контролюючим органом відповідачу вищевказаних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, які відповідно до довідки поштового зв`язку не вручені з причин закінчення терміну зберігання.

Проте, колегія суддів вважає, що в силу вимог п.42.2 ст.42 ПК України, такі були вручені відповідачу належним чином, а тому отримали статус узгоджених.

Також колегія суддів звертає увагу, що предметом даного спору є стягнення податкового боргу, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень, які набули статусу узгоджених, тому суд не може надавати оцінку правомірності таким рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року по справі №140/13214/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Л. П. Іщук