Справа № 420/1227/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/1227/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Єщенка О.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника відповідачів Елісашвілі Олени Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії атестації прокурорів регіональних прокуратур про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії атестації прокурорів регіональних прокуратур, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії атестації прокурорів регіональних прокуратур від 30.11.2020 року №12 про неуспішне проходження прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області ОСОБА_1 атестації;

- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язки керівника Одеської обласної прокуратури № 3029к від 23.12.2020 про звільнення його з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області та з органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30.12.2020 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської обласної прокуратури та в органах прокуратури з дня ухвалення рішення суду;

- визнати недійсним запис №25 від 30.12.2020 року про звільнення з займаної посади та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», зроблений на підставі наказу виконувача обов`язки керівника Одеської обласної прокуратури №3029к від 23.12.2020 року у трудовій книжці НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ;

- стягнути з Одеської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 30.12.2020 року по день набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог наряду з іншим було зазначено, що Одеська обласна прокуратура у порівнянні із прокуратурою Одеської області продовжує здійснювати конституційні функції, покладені на органи прокуратури, юридична особа зареєстрована за тим самим кодом, скорочення штатної чисельності кваліфікованих працівників (прокурорів) Одеської обласної прокуратури у порівнянні із прокуратурою Одеської області не відбулося, що не свідчить про те, що прокуратура Одеської області ліквідована чи реорганізована або відбулось скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. На думку позивача, наведене вказує на не настання події, з якою пов`язано можливість застосування положень п.9 п.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», а тому його звільнення за наведеною нормою є безпідставним.

Позивач вважав, що процедура атестації проведена з порушеннями та застосовані атестаційні критерії є незаконними. Зокрема, позивач звернув увагу, що ні Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», ні Законом України «Про прокуратуру» не передбачено такого етапу як складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Також було зазначено, що під час перевірки на загальні здібності та навички у формі іспиту з використанням комп`ютерної техніки використовувалась не сертифікована Державою програма комерційного підприємства ТОВ «Сайметрікс-Україна» за допомогою автоматизованого інструменту вимірювання психологічних та інших характеристик особистості PSYMETRICS, а надані у процесі атестації завдання не входили до будь-яких навчальних програм юридичних закладів вищої освіти, не вивчались прокурорами під час підвищення кваліфікації. На відміну від першого етапу атестації, було надано лише зразок подібного завдання, який не давав можливості для підготовки з даної галузі, що також не відповідає принципам правової визначеності.

Позивач зазначав, що ним було отримано за перший етап атестації 84 бали, за другий етап атестації - 90 та 97 балів відповідно (вербальний та абстрактно-логічний блоки). Таким чином, виходячи із середньо-арифметичного підрахунку, отриманий ним на другому єтапі бал склав 93.5, що відповідає затвердженим критеріям. При тому, за пунктом 5 Порядку проходження прокурорами атестації такий «прохідний» бал взагалі підлягає визначенню наказом Генерального прокурора вже після складання іспиту, але такий бал був визначений заздалегідь, до складання іспиту, наказом Генерального прокурора від 21.02.2020 року №105. Водночас, після складання іспиту до нього підійшла невідома дівчина з «робочої групи» та помилково вписала своєю рукою у відомість отриманий ним бал як « 78», та на його зауваження членкіня групи відповіла, що виправить помилку та дійсно у його присутності почала робити креслення та дописи із тим, щоб його бал був зазначений як « 97».

Також позивач звернув увагу, що Порядком проходження прокурорами атестації, в редакції чинної на час написання ним заяви про намір пройти атестацію, передбачалось, що перший та другий етап атестації проводяться в різні дні з інтервалом не менше як п`ять днів. Разом з тим, у подальшому були внесені зміні до Порядку, якими передбачено, що комісія може прийняти рішення про проходження першого та другого етапу атестації в один день, тим самим фактично були змінені умови та порядок проходження атестації, проте ним не подавалось будь-яких заяв щодо бажання проходити атестацію на таких умовах.

Окремо позивач звернув увагу на те, що тести для оцінки інтелектуальних здібностей використовувалися ТОВ «Сайметрікс-Україна» без відповідної реєстрації Міністерством економічного розвитку та торгівлі України, і при цьому не передбачалося можливостей ознайомлення з результатами відповідей та запитаннями, що були сформовані під час тестування, правильними відповідями, їх друку, завантаження чи збереження в електронному форматі, що свідчить про заздалегідь упереджений та необ`єктивний характер наведеного засобу оцінювання.

Крім того, у заяві про зміну (доповнення) підстав позову позивач доповнив свої позовні вимоги додатковими обставинами, а саме зазначивши, що у «відомості про результати тестування» в графі №3, яка стосується результатів (балів), вбачаються ознаки явного виправлення цифр шляхом закреслення однієї цифри та записом іншої. На думку позивача, вказаний факт свідчить про неможливість взагалі встановити справжній результат тестування ОСОБА_1 на підставі документу, який має явні ознаки втручання в його зміст, а встановити особу, яка внесла результати тестування до цієї графи, фактично неможливо.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції прийнято з порушенням норм процессуального та матеріального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 21.06.2019 року працював в органах прокуратури України, зокрема 21.06.2019 року позивач був призначений на посаду прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області та наказом від 15.08.2019 року призначений на посаду прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області.

Наказом в.о. прокурора Одеської області №1947к від 19.09.2019 року ОСОБА_1 було призначено на посаду прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області, звільнивши його з посади прокурора цього ж відділу, тимчасового на період відпустки для догляду за дитиною іншим прокурором.

Також суд встановив, що наказом в.о. керівника Одеської обласної прокуратури від 16.09.2020 року № 2068к, у зв`язку з припиненням функціонування прокуратури Одеської області і початком роботи Одеської обласної прокуратури з 11 вересня 2020 року, а також не проходженням атестації, прокурору другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце у другому відділі процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Одеської обласної прокуратури.

Позивачем було подано заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію від 08.10.2019 року.

Відповідно до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, затвердженого 02.11.2020 року, складання іспитів було призначено на 11 листопада 2020 року.

Суд встановив, що 11 листопада 2020 року позивачем було пройдено перший етап атестації: складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження, в якому він отримав 84 бала, та рішенням №2 від 11.11.2020 року Шістнадцятої кадрової комісії був допущений до другого етапу, водночас, другий етап атестації (складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки) позивачем успішно пройдено не було.

Відповідно до відомості про результати тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, позивач набрав за вербальний блок 90 балів, за абстрактно-логічний блок 79 балів, середній арифметичний бал 85.

Позивачем було направлено електронною поштою та рекомендованим поштовим відправленням заяву на ім`я голови Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокурорів про помилковість зазначених балів, яка обгрунтована тим, що він отримав 90 та 97 балів відповідно, та перебуваючи на лікуванні (відкритий листок непрацездатності) за відсутності умов для будь-якого перепочинку, залишив приміщення центру «М82» в надії, що тест ним успішно пройдено, а технічна описка буде належним чином виправлена. У вказаній заяві, у тому числі, позивач просив зарахувати йому проходження другого етапу тестування як успішно пройденого.

Відповідно до протоколу №6 засідання Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів від 30 листопада 2020 року, на вказаному засіданні була розглянута заява ОСОБА_1 та зазначено, що перевіркою встановлено, що відповідно до даних системи тестування та відомостей про його результати тестування з боку ОСОБА_1 завершено, прокурор набрав 90 балів за вербальний блок та 79 за абстрактний, середній бал склав 85 (а.с. 103, т.2), що є недостатнім для допущення до третього етапу атестації. Що стосується поганого самопочуття та незадовільного стану здоров`я, ОСОБА_1 з відповідними заяви до членів комісії до, під час та після проходження тестування не звертався, а вказав на цю обставину лише після неуспішного його проходження, а оскільки підстави для повторного проходження етапу тестування відсутні, відповідно, ухвалено рішення про неуспішне проходження атестації, за яке члени комісії проголосували одноголосно.

Отже, рішенням Шістнадцятої кадрової комісії атестації прокурорів регіональних прокуратур від 30.11.2020 року №12 визнано позивача таким, що неуспішно пройшов атестацію, оскільки він набрав 85 балів за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, а тому він не допускається до етапу проходження співбесіди і припиняє участь в атестації.

Також суд встановив, що наказом виконувача обов`язки керівника Одеської обласної прокуратури №3029к від 23.12.2020 року позивача звільнено із займаної посади прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 30 грудня 2020 року на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру».

Підставою видання наказу стало рішення Шістнадцятої кадрової комісії атестації прокурорів регіональних прокуратур від 30.11.2020 року № 12 (а.с. 28, т.1).

Не погоджуючись з рішеннями Кадрової комісії та наказом про звільнення, позивач оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не заявляв жодних заперечень стосовно порядку атестації та правомочності кадрової комісії, правомірності застосування тестів для оцінки інтелектуальних здібностей ТОВ «Сайметрікс-Україна» до здачі тестів, він подав заяву на переведення та намір пройти атестацію, чим погодився з умовами проходження такої атестації та наслідками у разі її неуспішного проходження, а тому наведені доводи позивача відхилені судом.

Суд також відхилив посилання позивача на те, що комісією безпідставно зроблено висновок, що ним набрано менше прохідного балу для успішного складання іспиту (85 балів), оскільки відповідно до п.5 розділу ІІ Порядку проходження прокурорами атестації прохідний бал встановлює наказом Генеральний прокурор лише після складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, але такого наказу не було видано. Суд зазначив, що наказом Офісу Генерального прокурора №105 від 21.02.2020 року встановлено прохідний бал (мінімально допустиму кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки під час атестації прокурорів регіональних прокурорів 93 бали.

Щодо допущеної описки у відомості про результати тестування суд вказав, що відповідачем Офісом Генерального прокурора визнано факт виправлення та надано суду докази на підтвердження того, що кадровою комісією була проведена перевірка цих даних та згідно з даними системи тестування та відомостей прокурор набрав 90 балів за вербальний блок та 79 за абстрактний блок, середній бал складає 85, що відповідає виправленій оцінці у відомості. На підтвердження цим обставинам суду надано звіт з програмного забезпечення про оцінку інтелектуальних здібностей, логін 940907, який зазначений у відомості напроти прізвища ОСОБА_1 ..

Отже, оцінюючи надані докази кожний окремо та у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено факт, що при складанні іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_1 було набрано 90 балів за вербальний блок та 79 за абстрактний блок, середній бал склав 85. Крім цього, відповідачем Офісом Генерального прокурора доведено дотримання Порядку проходження атестації прокурорами при проведенні тестування 11 листопада 2020 року.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вказаним законом забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Приймаючи спіний наказ про звільнененя, відповідач як на підставу його прийняття посилався на п.9 ч.1 ст.51 Закону, за яким прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX (далі Закон №113-IX) до Закону були внесені зміни, зокрема, в тексті Закону слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Крім того, згідно пунктів 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно п.11 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX передбачено, що графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року затверджено "Порядок проходження прокурорами атестації" (далі Порядок №221).

Згідно п.1 розділу 1 Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокурату року

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку №221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Згідно з пунктом 11 Порядку №221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора. У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора. У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора. Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.

Крім того, пунктом 19 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав:

1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;

3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;

4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, позивач набрав за вербальний блок 90 балів, за абстрактно-логічний блок 79 балів, середній арифметичний бал 85, що не є достатніми для допуску до інших етапів атестації.

Відповідно до рішення Кадрової комісії №12 від 30.11.2020 року №53 позивача визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію та спірним наказом звільнено з займаної посади на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону.

З приводу неуспішного проходження атестації позивачем в обгрунтування позову було зазначено, що згідно із графіком, оприлюдненим на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, Терьохін С.Є. 11 листопада 2020 року прибув до місця проведення атестації, де приблизно із 12-00 год. по 14-00 год. на території Культурного центру «М82» в м.Києві відбувся перший етап тестування, за підсумками якого ним було отримано 84 бали, та приблизно із 18-00 год. по 19-00 год. відбулось тестування другого етапу за підсумками якого було отримано 90 та 97 балів відповідно (вербальний та абстрактно-логічний блоки).

Виходячи із середньо-арифметичного підрахунку, отриманий загальний бал склав 93.5, що відповідає критеріям, затвердженим наказом ГПУ від 29.10.2019 №254 «Про встановлення прохідного балу для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички і оприлюднення Зразка тестових питань та правил складання іспиту».

Також позивачем було зазначено, що після завершення другого етапу тестування до нього підійшла невідома дівчина (всі присутні з боку організаторів відмовились називати свої П.І.Б.) з «робочої групи» та помилково вписала своєю рукою бал як 78. На зауваження позивача «невідома членкіня робочої групи» відповіла, що виправить помилку, та в присутності позивача почала робити креслення та дописи із тим, щоб бал був зазначений, як « 97». Довірившись, що виправлення зроблені правильно, позивач залишив приміщення КЦ «М82».

Разом із тим, за інформацією, оприлюдненою на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_1 не було зазначено серед осіб, які вважалися такими, що успішно пройшли тест на загальні здібності та навички.

З аналізу наведеного, на думку колегії суддів, по суті позиція позивача у вказаній частині зводиться до того, що фактично ним було отримано загальний (середній) бал у розмірі 93.5, що відповідає критеріям для подальшого проходження атестації, натомість представником робочої групи було помилково зазначено результат за абстрактно-логічний блок у розмірі як 79 (що вплинуло в бік зменшення на розмір середнього балу), в зв`язку з чим позивача було визнано таким, що не успішно пройшов тест.

Положеннями ч.1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, в обгрунтування вказаних доводів позивачем не було надано жодних достатніх та належних доказів; фактично вказана позиція позивача грунтується виключно на його посиланнях та наявних (що не оскаржується сторонами) виправленнях, зроблених у відомості про результати тестування, з яких вбачається закреслення ймовірно цифри « 8», що розташована між цифрами 7 та 9 (визнаний відповідачем бал позивача є 79), що, водночас, не може свідчити про отримання позивачем балу за абстрактно-логічний блок у розмірі 97.

Поряд з цим, колегія суддів наголошує, що Офісом Генерального прокурора надано суду докази на підтвердження того, що кадровою комісією була проведена перевірка вказаних даних щодо отриманого балу позивача та згідно з даними системи тестування та відомостей позивач набрав 90 балів за вербальний блок та 79 за абстрактний блок, середній бал складає 85, що відповідає виправленій оцінки у відомості. На підтвердження цим обставинам суду надано звіт з програмного забезпечення про оцінку інтелектуальних здібностей, логін 940907, який зазначений у відомості напроти прізвища ОСОБА_1 ..

Також, суд звертає увагу на наявність у відомості про результати тестування в графі «Підпис прокурора щодо підтвердження результату тестування» підпису позивача за отриманий результат, який було зазначено вже не лише з виправленням (позивач сам зазначив, що побачив помилку, а член робочої групи її виправляла) результату за абстрактно-логічний блок, а і за середній арифметичний бал у розмірі 85.

В контексті зазначеного щодо підпису позивача у відомості про результати тестування слід враховувати і постанову Верховного Суду від 18 серпня 2022 року, справа №200/8117/20-а, згідно якої: «У разі об`єктивної наявності технічних проблем під час тестування єдиною логічною, послідовною і такою, що сприймається, є поведінка, коли прокурор звертається до членів комісії або робочої групи і не завершує тестування, передбачаючи, що результат буде негативний, і просить з огляду на ситуацію, що склалася, перенести тестування на інший день, чого в цьому разі, як свідчать обставини справи, не було.

Про такі обставини позивач міг зазначити також у відомості, в якій розписувався відразу після завершення тестування, засвідчуючи отриманий результат, однак цього не зробив.

Натомість, позивач розпочав та завершив тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, тим самим оцінивши роботу комп`ютерної техніки, як таку, що дає йому можливість скласти іспит, і фактично використав своє право на проходження відповідного етапу атестації та завершив тестування.

Результати складення позивачем іспиту відображено членом робочої групи у відповідній відомості, із чим ОСОБА_1 був ознайомлений і поставив власний підпис, чим підтвердив їх достовірність. У примітках до цієї відомості будь-які зауваження з боку позивача щодо процедури та порядку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки відсутні.

Зважаючи на наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що правові підстави для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення кадрової комісії та для визнання звільнення з посади позивача незаконним відсутні».

Крім того, колегія суддів зазначає, що подаючи апеляційну скаргу, позивач посилався також на ту обтавину, що не провівши належного дослідження доказів за участі сторін та надання ним відповідної об`єктивної оцінки, суд першої інстанції, наголосивши на наявності «Звіту» про результати тестування та зазначивши, зокрема, про належність «Звіту» у зв`язку із співпадінням номеру логіну, не зважив на наявність виправлень в самому номері логіну 940907, де остання цифра саме його логіну була відверто виправлена на цифру « 7».

Вказана обставина, в сукупності із не з`ясованими судом обставинами виправлення суми набраних балів, прямо свідчить на неможливість встановлення як справжнього результату його тестування, так і взагалі на приналежність такого результату саме позивачу.

Разом з тим, в контексті наявності виправлень в самому номері логіну позивача 940907, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що вказані посилання щодо виправлень в самому номері логіну не були заявлені позивачем не лише як підставою позову, а й взагалі не згадувались ним як під час судового провадження в суді першої інстанції, так і на стадії виникнення спірних правовідносин (до звернення до суду), при чому відомість про результати тестування містить також підпис позивача без заперечень за отриманий логін.

Окремо слід наголосити, що наказом ГПУ від 29.10.2019 № 254 «Про встановлення прохідного балу для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички і оприлюднення зразка тестових питань та правил складання іспиту» визначено, що під час реєстрації прокурор довільно обирає один із аркушів, на якому міститься логін і паролі. Логін фіксується у відомості та засвідчується підписом прокурора.

Наступним кроком буде введення в програмі свого логіну та першого паролю, після чого на екрані з`являться поля анонімного статистичного опитування…

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для надання правової оцінки посилань позивача щодо виправлень в самому номері логіну під час апеляційного провадження в межах заявлених позовних вимог та їх обгрунтування в цій справі.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на протиправність атестації, як такої, зокрема з огляду на висновки Верховного Суду, зроблені в постанові від 17 листопада 2021 року, справа №340/1673/20, де Суд зазначив: «Водночас Верховний Суд зазначає, що Конституційний Суд України у Рішенні від 08 липня 2003 року №15-рп/2003 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про проведення атестації державних службовців» (справа про атестацію державних службовців) зазначив, що атестація є одним із способів перевірки та оцінки кваліфікації працівника, його знань і навичок. Вона передбачена частиною шостою статті 96 КЗпП України, положення якого поширюються і на державних службовців з урахуванням особливостей, установлених Законом України «Про державну службу». Згідно з цією нормою атестацію можуть проводити власник або уповноважений ним орган. Такими органами відповідно до законодавства України є, зокрема, всі органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Атестація окремих категорій державних службовців передбачена й іншими законами України, зокрема й «Про прокуратуру».

Тобто, запровадження Законом №113-IX атестації прокурорів Генеральної прокуратури України як однієї з умов для їх переведення в Офіс Генерального прокурора пов`язане, зокрема, зі створенням передумови для побудови системи прокуратури, кадровим перезавантаженням органів прокуратури та способом перевірки та оцінки кваліфікації чинних прокурорів на відповідність їх посадам прокурора в таких органах. Така атестація визначена законодавцем та відбувалася у спосіб і порядок, що є чинними і стосуються усіх прокурорів, які має намір пройти атестацію, а тому не може вважатися протиправною чи такою, що носить дискримінаційний характер щодо до позивача».

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.16 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 року №233, організаційний і технічний супровід роботи комісії, підготовку проектів її документів, забезпечення фіксації засідань комісії за допомогою технічних засобів, своєчасне розміщення комісією інформації на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора, чи офіційному веб-сайті відповідної обласної (регіональної) прокуратури тощо може здійснювати робоча група, яка формується у кількісному складі залежно від потреби. Кількісний і персональний склад робочої групи визначаються Генеральним прокурором із числа працівників кадрових підрозділів органів прокуратури, а також осіб, які не є працівниками органів прокуратури (за їх згодою).

Наказом Генерального прокурора від 02.06.2020 року №258 створено робочу групу для забезпечення роботи кадрових комісій, до складу якої включено юридичного радника Пергунову Євгенію (за згодою), яка 11.11.2020 року здійснювала фіксування результатів складання прокурорами регіональних прокуратур іспиту, у тому числі позивача, що свідчить про обгрунтованість перебування вказаної особи під час проходження атестації позивачем та вчинення нею відповідних дій з метою фактичної реалізації процесу атестації.

Також слід наголосити, що ні до, ні під час проведення атестації позивач не заявляв жодних заперечень стосовно порядку атестації та правомочності кадрової комісії, правомірності застосування тестів для оцінки інтелектуальних здібностей ТОВ «Сайметрікс-Україна», скорочення часу для підготовки прокурорів регіональних прокуратур до іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності. Позивач подав заяву на переведення та намір пройти атестацію, чим погодився з умовами проходження такої атестації та наслідками у разі її неуспішного проходження.

Крім того, суд вважає правильним відхилення судом першої інстанції посилань позивача на його погане самопочуття та перебування у день проходження двох етапів атестації на лікарняному, оскільки до початку, під час та одразу після проходження тестування позивач не заявляв про неможливість через стан здоров`я пройти та завершити тестування, яке було ним завершено. Також, позивач не зазначив жодних зауважень під час ознайомлення з результатами тестування, що доведено відсутністю будь-яких записів у примітках у відомості, позивачем не подано також жодних заяв одразу після завершення тестування.

Стосовно самого наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За змістом статей 2, 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) право громадян України на працю і гарантії держави в правовому захисті працездатним громадянам від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 222 КЗпП України особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

Статтею 4 Закону встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Як було зазначено, законом України від 19 вересня 2019 року №113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» запроваджено реформування системи органів прокуратури, у зв`язку із чим до Закону були внесені зміни.

Згідно з пунктами 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Одним з основних питань, що підлягають дослідженню в даному спорі, є не/правомірність звільнення позивача на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону (ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури), у зв`язку з неуспішним проходженням прокурором атестації, зокрема, в частині правильного розуміння сутності нормативного врегулювання підстав звільнення прокурорів (слідчих органів прокуратури) з посади прокурора, що міститься в пункті 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», а саме: чи є обов`язковою для звільнення прокурора в разі неуспішного проходження ним атестації ще одна з таких підстав, як ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Як було зазначено вище, пунктом 19 Закону № 113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом обіймають посади в Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї з таких підстав:

1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;

3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;

4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Із аналізу наведеного можна дійти висновку, що по-перше, підставою для звільнення прокурора є настання однієї з підстав, визначених у підпунктах 1 - 4 пункту 19 цього розділу, зокрема й неуспішне проходження атестації; по-друге, закон не вимагає додаткової підстави для звільнення, зокрема такої, як ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Закон визначає, що звільнення відбувається не з підстав, установлених пунктом 9 частини першої статті 51 Закону, а на підставі цього пункту.

Тобто, фактичною підставою для звільнення є одна з підстав, передбачених підпунктами 1 - 4 пункту 19 розділу ІІ Закону № 113-IX, а нормативною - пункт 9 частини першої статті 51 Закону.

Таким чином, в зв`язку з наявністю в даному спорі фактичної підстави для звільнення позивача, а саме - рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, яке, як було встановлено, винесене обґрунтовано, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідачем пункту 9 частини першої статті 51 Закону.

Наведені висновки також узгоджуються з тим, що загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді, передбачені статтею 51 Закону. Пункт 9 частини першої цієї статті встановлює, що прокурор звільняється з посади у разі, зокрема, ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Безпосередні умови звільнення прокурора з посади передбачені статтями 52 - 60 цього Закону, норми яких кореспондуються з нормами щодо загальних умов звільнення, що встановлені частиною першою статті 51 цього Закону.

Зокрема, щодо приписів пункту 9 частини першої статті 51 цього Закону, то їм корелюють положення статті 60 цього Закону, якими конкретизовано підстави звільнення прокурора з посади в разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Однак, дію статті 60 було зупинено до 1 вересня 2021 року (абзац четвертий пункту 2 розділу II Закону № 113-IX), а тому з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 51 Закону, прокурора не може бути звільнено з посади в період зупинення дії цієї норми, тобто в період проходження ним атестації.

Частиною п`ятою статті 51 зазначеного Закону визначено, що на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Отже, саме з 25 вересня 2019 року особливості застосування до прокурорів положень пункту 1 частини першої, частини другої статті 40, статей 42, 42-1, частин першої - третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України установлюються Законом і саме цей Закон, а не Кодекс законів про працю України, поширюється на правовідносини між сторонами по даній справі.

При цьому, слід зазначити, що положення Закону №113-IX на день їх виконання відповідачем і прийняття оскаржуваного наказу були (та є) чинними, неконституційними у встановленому законом порядку не визнавалися. Так само були чинними і положення Порядку №221, а тому правові підстави для їх незастосування відсутні.

Наведені висновки також узгоджуються з системною практикою Верховного Суду, зокрема, викладеною в постановах від 06.10.2021 року у справі №480/5544/20, від 29 вересня 2021 року, справа №240/7852/20, від 29 вересня 2021 року, справа №640/24727/19 та в інших судових рішеннях.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування рішення кадрової комісії є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо спірних правовідносин.

Додатково суд також зазначає, що ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine, аpplication no. 63566/00).

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Єщенко О.В. Шевчук О.А.