Справа № 200/13200/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року справа №200/13200/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 р. (складено у м. Слов`янськ) у справі № 200/13200/21 (головуючий І інстанції суддя Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області щодо не виплати йому допомоги по тимчасовій непрацездатності, викладену в листі №к 01-14/19-554 від 09.08.2021 - протиправною;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області виплатити йому матеріальне забезпечення за кошти дирекції Фонду соціального страхування України, а саме: допомоги по тимчасовій непрацездатності на підставі листків непрацездатності № 321157 за період з 08.07.2014 по 31.07.2014, № 321692 за період з 01.08.2014 по 18.08.2014, № 936049 за період з 19.08.2014 по 28.08.2014.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року у справі № 200/13200/21 позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити позивачу допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі листків непрацездатності № 321157 за період з 08.07.2014 по 31.07.2014, № 321692 за період з 01.08.2014 по 18.08.2014, № 936049 за період з 19.08.2014 по 28.08.2014.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач не позбавлений права на отримання страхових виплат на підконтрольній українській владі території шляхом звернення до відповідного робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або його відділення за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; ані страхувальником, ані позивачем до відповідача та його робочих органів не було надано ніяких первинних документів по листках непрацездатності, тобто підтвердити або спростувати їх неможливо; страхувальником до відповідача заява-розрахунок за період з грудня 2014 року по теперішній час не надавалась.

За таких обставин, вважає, що підстави для оплати листків непрацездатності № 321157 за період з 08.07.2014 по 31.07.2014, № 321692 за період з 01.08.2014 по 18.08.2014, № 936049 за період з 19.08.2014 по 28.08.2014 відсутні.

Ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду не було оскаржено.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Позивач також є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 15.06.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивачу призначена та нарахована допомога по тимчасовій непрацездатності по листках непрацездатності № 321157 за період з 08.07.2014, № 321692 за період з 01.08.2014 по 18.08.2014, № 936049 за період з 19.08.2014 по 28.08.2014, що підтверджується довідкою про нараховані суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, які відображено в заявах-розрахунках ПАТ «Шахтоуправління «Донбас».

09.08.2021 відповідач надав лист вих.№ К01-14/19-554 про розгляд звернення на Урядову гарячу лінію, в якому зазначив, що страхувальником ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» до Донецького міського відділення у Будьонівскому районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області було надано заяви-розрахунки на фінансування нарахованої позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності по листках непрацездатності №321157 за період з 08.07.2014, № 321692 за період з 01.08.2014 по 18.08.2014, № 936049 за період з 19.08.2014 по 28.08.2014, які після перевірки наведеної інформації та правильності нарахування виплат 14.10.2014 та 11.11.2014 відповідно включені до зведеної заяви по відділенню. Для здійснення фінансування матеріального забезпечення платіжні доручення були надані до Державної казначейської служби України у Донецькій області. Однак, станом на 11.11.2014 платежі казначейством не були проведені.

Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей. Відповідно до пункту 2 цього порядку у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з бюджетів фондів загальнообов`язкового соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» знаходиться за адресою м. Донецьк, Донецька область, 83059.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Таким чином, місто Донецьк включено до вищезазначеного переліку як населений пункт, розташований на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Враховуючи вищезазначене, фінансування заяв-розрахунків для отримання матеріального забезпечення застрахованим особам можливе лише в разі перереєстрації підприємства на територію де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та після подання заяв-розрахунків до робочого органу фонду за місцем перебування на обліку (з 01 серпня 2017 року усі функції та завдання, визначені Законом України № 1105, здійснюються Фондом соціального страхування України та його відділеннями).

Водночас, звертає увагу позивача на те, що постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 № 8 затверджений Порядок надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб (далі Порядок № 8). Зазначеним порядком передбачено, що особи, які переселилися з тимчасово окупованої території або фактичне місце проживання яких знаходиться в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами, що зареєстровані на тимчасово окупованій території України, в районі проведення операції об`єднаних сил в Донецькій та Луганській областях, або в зоні надзвичайної ситуації можуть отримати належне їм матеріальне забезпечення безпосередньо в робочих органах Фонду.

За змістом пункту 4 Порядку № 8 для отримання матеріального забезпечення застрахована особа звертається особисто або через законного представника до відповідного відділення виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) або місцем реєстрації із заявою, а у разі подання заяви законним представником застрахованої особи додатково пред`являється документ, що посвідчує особу законного представника та документ що підтверджує повноваження особи як законного представника.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 8, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Згідно з пунктом 8 Порядку № 8 для отримання матеріального забезпечення застрахована особа подає до робочого органу Фонду такі документи:

- оригінал листка непрацездатності;

- копія першої четвертої, одинадцятої шістнадцятої сторінок паспорта або іншого документа, що посвідчує особу;

- копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків;

- копію довідки про взяття на облік;

- довідку, видану застрахованій особі банківською установою, про відкриття поточного рахунку для зарахування матеріального забезпечення;

- копію трудової книжки (за наявності).

Виходячи з вищевикладеного, для розгляду питання отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності позивачу необхідно звернутись до відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування за місцем фактичного проживання на підконтрольній українській владі території.

Не погоджуючись з такою відповіддю, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Спірним питанням даної справи є правомірність не виплати позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності по листках непрацездатності № 321157 за період з 08.07.2014, № 321692 за період з 01.08.2014 по 18.08.2014, № 936049 за період з 19.08.2014 по 28.08.2014.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України гарантовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Положеннями статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 (далі - Закон № 1105-XIV).

Статтею 19 Закону № 1105-XIV визначено право громадян на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Так, відповідно до частини першої статті 19 Закону № 1105-XIV, право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону № 1105-XIV за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Правила статті 23 Закону № 1105-XIV встановлюють: допомога по тимчасовій непрацездатності не надається: 1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину; 2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби; 3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; 4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду; 5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням.

Суд зазначає, що позивач під означений перелік підстав не підпадає, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:

1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасової непрацездатності на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві;

2) необхідності догляду за хворою дитиною;

3) необхідності догляду за хворим членом сім`ї;

4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною;

5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби;

5-1) на період перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій;

6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу;

7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства;

8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах відповідно до частини першої статті 31 Закону № 1105-XIV є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Механізм надання матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України визначено Порядком надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затвердженого постановою правління Фонду від 24.01.2017 № 8 (далі - Порядок № 8).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 8 факт переміщення застрахованої особи підтверджується довідкою про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, виданою в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» та Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

За унормуванням п. 4 Порядку № 8 для отримання матеріального забезпечення застрахована особа звертається особисто або через законного представника до відповідного відділення виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) або місцем реєстрації із заявою, а у разі подання заяви законним представником застрахованої особи додатково пред`являється документ, що посвідчує особу законного представника та документ що підтверджує повноваження особи як законного представника.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 8, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

За змістом пункту 8 Порядку № 8 для отримання матеріального забезпечення застрахована особа подає до робочого органу Фонду такі документи:

- оригінал листка непрацездатності;

- копія першої четвертої, одинадцятої шістнадцятої сторінок паспорта або іншого документа, що посвідчує особу;

- копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків;

- копію довідки про взяття на облік;

- довідку, видану застрахованій особі банківською установою, про відкриття поточного рахунку для зарахування матеріального забезпечення;

- копію трудової книжки (за наявності).

Судом встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Донецьк, що підтверджується довідкою від 15.06.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Зокрема, місто Донецьк, де зареєстровано місце проживання позивача, включено до вищезазначеного переліку як населений пункт, розташований на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

В підпункті 2.2 пункту 2 Порядку № 8 вказано, що матеріальне забезпечення за цим Порядком надається застрахованим особам, які не реалізували свого права на отримання матеріального забезпечення відповідно до законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», фактичне місце проживання яких знаходиться в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та які перебувають (перебували) у трудових відносинах із підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами, що зареєстровані на тимчасово окупованій території України, в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, або в зоні надзвичайної ситуації.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, страхувальником ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» до Донецького міського відділення у Будьонівському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області було надано заяви-розрахунки на фінансування нарахованої позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності по листках непрацездатності № 321157 за період з 08.07.2014, № 321692 за період з 01.08.2014 по 18.08.2014, № 936049 за період з 19.08.2014 по 28.08.2014, які після перевірки наведеної інформації та правильності нарахування виплат 14.10.2014 та 11.11.2014 відповідно включені до зведеної заяви по відділенню, та скеровані Фондом до виконання.

Враховуючи вищезазначене, станом на дату звернення з даним позовом до суду, позивачу вже призначена та нарахована допомога по тимчасовій непрацездатності на підставі листків непрацездатності № 321157 за період з 08.07.2014 по 31.07.2014, № 321692 за період з 01.08.2014 по 18.08.2014, № 936049 за період з 19.08.2014 по 28.08.2014, проте не виплачена відповідачем.

Отже, суд відхиляє доводи апелянта, що позивач повинен був звернутись із заявою про отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності та надати перелік необхідних документів для її призначення згідно Порядку № 8.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16.09.2015.

У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції правомірно вирішив зобов`язати відповідача виплатити позивачу допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі листків непрацездатності № 321157 за період з 08.07.2014 по 31.07.2014, № 321692 за період з 01.08.2014 по 18.08.2014, № 936049 за період з 19.08.2014 по 28.08.2014.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

І відповідачем не доведено, що він у спірних правовідносинах діяв правомірно.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 р. у справі № 200/13200/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 7 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв