Справа № 206/1823/22
Суддя: Нестеренко Т. В.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/1823/22
Провадження № 2-а/206/25/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.,

при секретарі Кравченко М.М.,

за участю представника позивача адвоката Талоконова К.В,

представника відповідача Сладкової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Талоконов Кирило Валерійович, до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправними та скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Талоконов К.В. 04.07.2022 звернувся до Самарського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що аналізуючи для власних потреб наявність відкритих виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/), 22.06.2022 ОСОБА_1 довідався про наявність 84 виконавчих проваджень, де він є боржником, а саме: №№ ВП 69005576, 69005719, 69005813, 69006274, 69006338, 69006364, 69006387, 69006406, 69006427, 69006452, 69006471, 69006486, 69006507, 69006522, 69006543, 69006562, 69006578, 69006595, 69006608, 69006635, 69006837, 69006877, 69006973, 69006993, 69007017, 69007038, 69007066, 69007094, 69007120, 69007155, 69007220, 69007999, 69008046, 69008079, 69008113, 69008147, 69008188, 69008242, 69008278, 69008328, 69008365, 69008400, 69008431, 69008473, 69008511, 69008558, 69008600, 69008636, 69008672, 69008701, 69008729, 69008769, 69008812, 69008834, 69008875, 69008913, 69008933, 69008968, 69009014, 69009041, 69009084, 69009131, 69009162, 69009195, 69009236, 69009275, 69080274, 69113667, 69113741, 69113817, 69113978, 69160441, 69160511, 69160574, 69160658, 69160713, 69160783, 69160859, 69160933, 69178173, 69230224, 69230599, 69230710, 69250073. Органом ДВС вказано Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Стягувачем по 83 виконавчим провадженням зазначено Державну службу України з безпеки на транспорті (), а по 1 - Департамент реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті (). Однак, станом на 22.06.2022 ОСОБА_1 не було відомо про наявність будь-яких спорів між ним та Державною службою України з безпеки на транспорті, з огляду на що позивачем вирішено скористатись професійною правничою допомогою, уклавши 22.06.2022 відповідний договір з АБ «Талоконова Кирила». 23.06.2022 представником позивача було з`ясовано, що державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бутенко О.М. об`єднано 84 вказані виконавчі провадження у зведене виконавче провадження за № 69025300, та подано заяву про ознайомлення з матеріалами цього зведеного виконавчого провадження. Того ж дня представник позивача ознайомився зі зведеним виконавчим провадженням № 69025300, що підтверджується відповідною копією заяви із відміткою. Ознайомившись із виконавчими документами, які стали підставою для початку примусового виконання, позивачу стало відомо, що всі вони були винесені Державною службою України з безпеки на транспорті у грудні 2021 року та січні 2022 року начебто з підстав порушення позивачем п.22.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. У матеріалах зведеного виконавчого провадження № 69025300 на час ознайомлення представником позивача були наявні такі постанови відповідача: № 00003134 від 14.12.2021, 00003146 від 14.12.2021, 00003149 від 14.12.2021, 00003570 від 15.12.2021, 00003590 від 15.12.2021, 00003595 від 15.12.2021, 00003615 від 15.12.2021, 00003618 від 15.12.2021, 00003670 від 16.12.2021, 00003756 від 17.12.2021, 00003757 від 17.12.2021, 00003772 від 17.12.2021, 00003773 від 17.12.2021, 00003884 від 20.12.2021, 00003959 від 20.12.2021, 00003966 від 20.12.2021, 00004006 від 20.12.2021, 00004019 від 20.12.2021, 00004139 від 20.12.2021, 00004145 від 20.12.2021, 00004146 від 20.12.2021, 00004147 від 20.12.2021, 00004154 від 20.12.2021, 00004156 від 20.12.2021, 00004158 від 20.12.2021, 00004218 від 21.12.2021, 00004220 від 21.12.2021, 00004467 від 22.12.2021, 000046663 від 23.12.2021, 00004666 від 23.12.2021, 00004667 від 23.12.2021, 00004668 від 23.12.2021, 00004670 від 23.12.2021, 00004680 від 23.12.2021, 00004681 від 23.12.2021, 00004682 від 23.12.2021, 00004683 від 23.12.2021, 00004684 від 23.12.2021, 00004685 від 23.12.2021, 00004690 від 23.12.2021, 00004707 від 23.12.2021, 00004711 від 23.12.2021, 00004712 від 23.12.2021, 00004718 від 23.12.2021, 00004720 від 23.12.2021, 00004725 від 23.12.2021, 00004726 від 23.12.2021, 00004727 від 23.12.2021, 00004743 від 23.12.2021, 00004753 від 23.12.2021, 00004754 від 23.12.2021, 00004762 від 23.12.2021, 00004763 від 23.12.2021, 00004768 від 23.12.2021, 00004771 від 23.12.2021, 00004780 від 23.12.2021, 00004781 від 23.12.2021, 00004782 від 23.12.2021, 00004787 від 23.12.2021, 00004797 від 23.12.2021, 00004801 від 23.12.2021, 00004804 від 23.12.2021, 00005280 від 30.12.2021, 00005281 від 30.12.2021, 00005292 від 30.12.2021, 00005299 від 30.12.2021, 00005302 від 30.12.2021, 00005309 від 30.12.2021, 00005310 від 30.12.2021, 00005230 від 30.12.2021, 00005345 від 30.12.2021, 00005348 від 30.12.2021, 00005349 від 30.12.2021, 00005358 від 30.12.2021, 00005410 від 30.12.2021, 00005440 від 30.12.2021, 00005445 від 30.12.2021, 00005456 від 30.12.2021, 00005486 від 30.12.2021, 00005499 від 30.12.2021, 00005584 від 30.12.2021, 00005965 від 05.01.2022, 00005966 від 05.01.2022, 00005971 від 05.01.2022. Представник позивача вважає, що детально дослідивши ці постанови, можна прийти до висновку про їх очевидну протиправність, з огляду на такі підстави. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, згідно частин 1, 2 статті 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135). Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають зокрема право: на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135). Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення № 103), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п. 3 Положення № 103). Відповідно до п.п. 2, 15, 29 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань - здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; - здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; - у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення. За положеннями частини шостої статті 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу. Згідно пунктів 4-7 статті 279-5 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання. У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову. Частиною 3 статті 291 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. На думку позивача, що всупереч вимогам п. 5 ст. 279-5 КУпАП постанови Державної служби України з безпеки на транспорті на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) не надсилалися, що підтверджується відсутністю рекомендованих листів з повідомленням (їх копій) у матеріалах зведеного виконавчого провадження № 69025300 та неотримання їх ОСОБА_1 . Виходячи з норм частини 3 статті 291 КУпАП, вказане у свою чергу свідчить про відсутність факту набрання законної сили постановами № 00003134 від 14.12.2021, 00003146 від 14.12.2021, 00003149 від 14.12.2021, 00003570 від 15.12.2021, 00003590 від 15.12.2021, 00003595 від 15.12.2021, 00003615 від 15.12.2021, 00003618 від 15.12.2021, 00003670 від 16.12.2021, 00003756 від 17.12.2021, 00003757 від 17.12.2021, 00003772 від 17.12.2021, 00003773 від 17.12.2021, 00003884 від 20.12.2021, 00003959 від 20.12.2021, 00003966 від 20.12.2021, 00004006 від 20.12.2021, 00004019 від 20.12.2021, 00004139 від 20.12.2021, 00004145 від 20.12.2021, 00004146 від 20.12.2021, 00004147 від 20.12.2021, 00004154 від 20.12.2021, 00004156 від 20.12.2021, 00004158 від 20.12.2021, 00004218 від 21.12.2021, 00004220 від 21.12.2021, 00004467 від 22.12.2021, 000046663 від 23.12.2021, 00004666 від 23.12.2021, 00004667 від 23.12.2021, 00004668 від 23.12.2021, 00004670 від 23.12.2021, 00004680 від 23.12.2021, 00004681 від 23.12.2021, 00004682 від 23.12.2021, 00004683 від 23.12.2021, 00004684 від 23.12.2021, 00004685 від 23.12.2021, 00004690 від 23.12.2021, 00004707 від 23.12.2021, 00004711 від 23.12.2021, 00004712 від 23.12.2021, 00004718 від 23.12.2021, 00004720 від 23.12.2021, 00004725 від 23.12.2021, 00004726 від 23.12.2021, 00004727 від 23.12.2021, 00004743 від 23.12.2021, 00004753 від 23.12.2021, 00004754 від 23.12.2021, 00004762 від 23.12.2021, 00004763 від 23.12.2021, 00004768 від 23.12.2021, 00004771 від 23.12.2021, 00004780 від 23.12.2021, 00004781 від 23.12.2021, 00004782 від 23.12.2021, 00004787 від 23.12.2021, 00004797 від 23.12.2021, 00004801 від 23.12.2021, 00004804 від 23.12.2021, 00005280 від 30.12.2021, 00005281 від 30.12.2021, 00005292 від 30.12.2021, 00005299 від 30.12.2021, 00005302 від 30.12.2021, 00005309 від 30.12.2021, 00005310 від 30.12.2021, 00005230 від 30.12.2021, 00005345 від 30.12.2021, 00005348 від 30.12.2021, 00005349 від 30.12.2021, 00005358 від 30.12.2021, 00005410 від 30.12.2021, 00005440 від 30.12.2021, 00005445 від 30.12.2021, 00005456 від 30.12.2021, 00005486 від 30.12.2021, 00005499 від 30.12.2021, 00005584 від 30.12.2021, 00005965 від 05.01.2022, 00005966 від 05.01.2022, 00005971 від 05.01.2022. За приписами ч.1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. У той же час згідно пунктів 1-3 статті 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника. За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних". За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису), відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування, їх посадові (службові) особи зобов`язані надати відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи вантажовідправника. Як вбачається із Наказу Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (із змінами і доповненнями) вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення. З огляду на це позивач стверджує, що ні на момент вчинення адміністративних правопорушень, ні на момент винесення постанов у справах про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не був належним користувачем транспортних засобів, указаних у відповідних постановах Укртрансбезпеки з огляду на таке. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АЛЬБІОН» (Лізингодавець) в особі директора ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМАВТОТРАНС» (Лізингоодержувач) в особі директора Кравцова Юрія Володимировича було укладено 3 договори фінансового лізингу, а саме: договір №14АН-19 від 23.12.2019 року, договір №2АН-20 від 24.01.2020 року, договір №6АН-20 від 07.02.2020 року . За умовами п. 1.1. Договорів у порядку та на умовах, визначених цими Договорами, Лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування Предмет лізингу, а Лізингоодержувач приймає Предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цих Договорів. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість Майна на момент укладення Договору наведені в Додатку №1 «Специфікація». Строк користування (надалі Строк лізингу) Лізингоодержувачем Предметом лізингу починається з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Предмета лізингу та не може бути менше одного року (п. 1.2. Договорів). На підставі договору №14АН-19 від 23.12.2019 року Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв у власність Предмет лізингу у кількості 33 одиниці, що підтверджується Актом приймання-передачі від 27.12.2019 (з урахуванням Додаткової угоди від 23.12.2021 до Акту приймання-передачі від 27.12.2019). На підставі договору №2АН-20 від 24.01.2020 року Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв у власність Предмет лізингу у кількості 25 одиниць, що підтверджується Актом приймання-передачі від 03.02.2020 (з урахуванням Додаткової угоди від 23.12.2021 до Акту приймання-передачі від 03.02.2020). На підставі договору №6АН-20 від 07.02.2020 року Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв у власність Предмет лізингу у кількості 21 одиниці, що підтверджується Актом приймання-передачі від 18.02.2020 (з урахуванням Додаткової угоди від 23.12.2021 до Акту приймання-передачі від 18.02.2020). Найменування майна, марки та моделі, року випуску та номерів шасі (рами, кузову, VIN-код) кожної одиниці Предмету лізингу вказано у зазначених Актах приймання-передачі відповідних додатках №1 до Договорів. Перелічені предмети лізингу є предметами вчинення адміністративних правопорушень, указаних в постановах Укртрансбезпеки № 00003134 від 14.12.2021, 00003146 від 14.12.2021, 00003149 від 14.12.2021, 00003570 від 15.12.2021, 00003590 від 15.12.2021, 00003595 від 15.12.2021, 00003615 від 15.12.2021, 00003618 від 15.12.2021, 00003670 від 16.12.2021, 00003756 від 17.12.2021, 00003757 від 17.12.2021, 00003772 від 17.12.2021, 00003773 від 17.12.2021, 00003884 від 20.12.2021, 00003959 від 20.12.2021, 00003966 від 20.12.2021, 00004006 від 20.12.2021, 00004019 від 20.12.2021, 00004139 від 20.12.2021, 00004145 від 20.12.2021, 00004146 від 20.12.2021, 00004147 від 20.12.2021, 00004154 від 20.12.2021, 00004156 від 20.12.2021, 00004158 від 20.12.2021, 00004218 від 21.12.2021, 00004220 від 21.12.2021, 00004467 від 22.12.2021, 000046663 від 23.12.2021, 00004666 від 23.12.2021, 00004667 від 23.12.2021, 00004668 від 23.12.2021, 00004670 від 23.12.2021, 00004680 від 23.12.2021, 00004681 від 23.12.2021, 00004682 від 23.12.2021, 00004683 від 23.12.2021, 00004684 від 23.12.2021, 00004685 від 23.12.2021, 00004690 від 23.12.2021, 00004707 від 23.12.2021, 00004711 від 23.12.2021, 00004712 від 23.12.2021, 00004718 від 23.12.2021, 00004720 від 23.12.2021, 00004725 від 23.12.2021, 00004726 від 23.12.2021, 00004727 від 23.12.2021, 00004743 від 23.12.2021, 00004753 від 23.12.2021, 00004754 від 23.12.2021, 00004762 від 23.12.2021, 00004763 від 23.12.2021, 00004768 від 23.12.2021, 00004771 від 23.12.2021, 00004780 від 23.12.2021, 00004781 від 23.12.2021, 00004782 від 23.12.2021, 00004787 від 23.12.2021, 00004797 від 23.12.2021, 00004801 від 23.12.2021, 00004804 від 23.12.2021, 00005280 від 30.12.2021, 00005281 від 30.12.2021, 00005292 від 30.12.2021, 00005299 від 30.12.2021, 00005302 від 30.12.2021, 00005309 від 30.12.2021, 00005310 від 30.12.2021, 00005230 від 30.12.2021, 00005345 від 30.12.2021, 00005348 від 30.12.2021, 00005349 від 30.12.2021, 00005358 від 30.12.2021, 00005410 від 30.12.2021, 00005440 від 30.12.2021, 00005445 від 30.12.2021, 00005456 від 30.12.2021, 00005486 від 30.12.2021, 00005499 від 30.12.2021, 00005584 від 30.12.2021, 00005965 від 05.01.2022, 00005966 від 05.01.2022, 00005971 від 05.01.2022. Згідно ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1998, № 16, ст.68) фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 2 цього ж Закону відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відносини, що виникають у разі набуття права господарського відання на предмет договору лізингу, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин, що виникають у разі набуття права власності на предмет договору лізингу, крім права розпорядження предметом лізингу. Також як визначено у ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). За приписами п.1 ч.2 ст. 11 ЗУ "Про фінансовий лізинг" (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1998, № 16, ст.68) Лізингоодержувач зобов`язаний прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору. З 27.12.2019, 03.02.2020 та 18.02.2020 до ТОВ «АЛЬТКОМАВТОТРАНС» перейшло право користування Предметом лізингу за Договорами у загальній кількості 79 одиниць. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не був належним користувачем чи вантажовідправником транспортних засобів, вказаних у відповідних постановах Укртрансбезпеки, тому не може бути відповідальною особою у розумінні п. 1 ст. 279-5 КУпАП. За приписами частин 1-4 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; ьдату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. У той же час поивачу взагалі не зрозуміло, яким чином посадовими особами Укртрансбезпеки визначено номерні знаки транспортних засобів, які зафіксовано в момент вчинення правопорушення, адже із зображень, наявних у спірних постановах, неможливо точно побачити букви та цифри цих номерних знаків. Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Однак, на думку позивача в порушення вказаного принципу, не надавши належні докази, адміністративне стягнення застосовується до особи, яка не вчинила адміністративне правопорушення. Позивач зазначає, що у спірних постановах дійсно наявні відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення та ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації, однак при введенні вказаних відомостей доступ до веб-сайту взагалі не надається (відсутні зображення чи відеозапис транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення), а тому взагалі й неможливо перевірити правильність зазначених посадовими особами Укртрансбезпеки даних. В порушення інших приписів, перелічених в частинах 1-4 статті 283 КУпАП, посадовими особами Укртрансбезпеки у спірних постановах не зазначено як про порядок оскарження адміністративного стягнення, так і порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Отже, на думку позивача, з цих підстав постанови, винесені Укртрансбезпекою, є очевидно протиправними. Вбачається, що посадовими особами Укртрансбезпеки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафів за порушення п.22.5 Правил дорожнього руху України. Відповідно до пункту 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, д - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні -22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Водночас позивач зазначає, що є неправильність нарахування розміру штрафу по деяких з них постанов. Так, у постанові № 00003590 від 15.12.2021 зазначено про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм у розмірі 20%, наклавши на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн, в той час як ч.2 ст.132-1 КУпАП встановлено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000,00 грн). Крім того, у постанові № 00004753 від 23.12.2021 також зазначено про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм у розмірі 20%, наклавши на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн, в той час як ч.2 ст.132-1 КУпАП встановлено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000,00 грн). Отже, на думку позивача, ці постанови Укртрансбезпеки є очевидно незаконними, адже неправомірно нараховують штраф у двічі більшому розмірі, ніж передбачено законом. З огляду на викладені вище доводи позивач вважає, що застосування до нього адміністративних стягнень є протиправним, а оскаржувані постанови Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарських штрафів підлягають скасуванню. Пунктом 2 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. При тому згідно частини 1 статті 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом (п.3 ч.1 ст.288 КУпАП). Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст.289 КУпАП). Як було зазначено вище, лише 23.06.2022 позивач дізнався про наявність оскаржуваних постанов та відповідно порушення своїх прав та інтересів, а отже наявні підстави для поновлення пропущеного процесуального строку для подання цієї скарги. За приписами ч.1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Враховуючи цю норму, позивач зазначає, що оскаржувані 84 постанови прийняті одним і тим же органом (відповідачем) щодо однієї конкретної особи (позивача), з одних і тих же підстав, при цьому всі вони об`єднані у зведеному виконавчому провадженні № 69025300 Самарським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідно до статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача. Враховуючи викладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та поновити пропущений процесуальний строк для подання заяви. Визнати протиправними та скасувати постанови Державної служби України з безпеки на транспорті.

В подальшому користуючись ст. 47 КАС України, представник позивача звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, яку обгрунтував тим, що після подачі даного позову, аналізуючи для власних потреб наявність відкритих виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/), 11.07.2022 ОСОБА_1 довідався про наявність ще шести виконавчих проваджень, де він є боржником, а саме: № ВП 69322481, 69322542, 69322598, 69322673, 69322739, 69322789, які відкрито 01.07.2022. При цьому зазначає, що станом на 11.07.2022 вказані постанови позивач не отримував. Того ж дня (11.07.2022) представницею позивача адвокатом АБ «Талоконова Кирила» Гладкою В.О. було подано до Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяву № 2/22К від 11.07.2022 про ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження № 69025300. 12.07.2022 представниця позивача Гладка В.О. ознайомилась зі зведеним виконавчим провадженням № 69025300, що підтверджується відповідною копією заяви із відміткою, а після того, під час особистої зустрічі, в усному порядку повідомила ОСОБА_1 про всі обставини матеріалів виконавчого провадження, надавши їх фотокопії для ознайомлення. Отже, на думку позивача, саме з цього дня (12.07.2022) позивач вважається таким, що дізнався про порушення своїх прав та інтересів. Детально ознайомившись із виконавчими документами (постановами Державної служби України з безпеки на транспорті №№ 00003883 від 20.12.2021, 00003880 від 20.12.2021, 00003929 від 20.12.2021, 00003751 від 17.12.2021, 00003755 від 17.12.2021, 00003759 від 17.12.2021), які стали підставою для початку примусового виконання відповідачем, зокрема ВП №№69322481, 69322542, 69322598, 69322673, 69322739, 69322789, позивач прийшов до висновку про їх очевидну протиправність, з огляду на підстави, викладені в позовній заяві. З огляду на викладене позивач стверджує, що ні на момент вчинення адміністративних правопорушень, ні на момент винесення постанов у справах про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не був належним користувачем транспортних засобів, указаних у відповідних постановах Укртрансбезпеки з огляду на таке. Однак, в порушення вказаного принципу, не надавши належні докази, адміністративне стягнення застосовується до особи, яка не вчинила адміністративне правопорушення. У спірних постановах дійсно наявні відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення та ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації, однак при введенні вказаних відомостей доступ до веб-сайту взагалі не надається (відсутні зображення чи відеозапис транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення), а тому взагалі й неможливо перевірити правильність зазначених посадовими особами Укртрансбезпеки даних. В порушення інших приписів, перелічених в частинах 1-4 статті 283 КУпАП, посадовими особами Укртрансбезпеки у спірних постановах не зазначено як про порядок оскарження адміністративного стягнення, так і порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Отже з цих підстав позивач вважає, що постанови №№ 00003883 від 20.12.2021, 00003880 від 20.12.2021, 00003929 від 20.12.2021, 00003751 від 17.12.2021, 00003755 від 17.12.2021, 00003759 від 17.12.2021, винесені Укртрансбезпекою, є очевидно протиправними. З огляду на викладені вище доводи позивач вважає, що застосування до нього адміністративних стягнень є протиправним, а оскаржувані постанови Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарських штрафів підлягають скасуванню.

Не погодившись із позовною заявою представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що відповідно до статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, частиною четвертою статті 123 КАС України визначено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. У той же час, положеннями частини другої статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Тобто, враховуючи особливості розгляду даної категорії справ законодавцем встановлено скорочений строк для звернення до суду. Позовна заява подана 04.07.2022, при тому, що оскаржувані постанови винесені в період з 14.12.2021 по 05.01.2022, всі постанови відправлені належним чином на адресу позивача. Отже, 6 місячний строк на оскарження постанов вже сплинув. Представник відповідача звертає увагу, на те, що строки оскарження у даній категорії справ - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови), тобто, скорочені. На думку представника відповідача, позивач, намагається ввести в оману суд, що довідався 22.06.2022 про наявні постанови, а звернувся до суду з вихідним № від 04.07.2022, отже, він не дотримався 10 денного, скороченого строку на оскарження. Причин пропуску не вказав. Доказів їх поважності не надав. У відповідності до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) (ч.2 ст.286 КАС України). На думку представника відповідача, суд, не вдаючись в оцінку того, за вірною чи помилковою адресою направлялись на адресу позивача представниками Державної служби України з безпеки на транспорті копії оспорюваних постанов, приймає до уваги той об`єктивний факт, що ОСОБА_2 був ознайомлений із оспорюваними постановами 01.06.2022 року у приміщенні державної виконавчої служби, про що ним самим зазначається. Позивач звертався з відповідним позовом до Городоцького районного суду Хмельницької області, який, з його слів, ухвалою суду від 13.06.2022 року йому було повернуто. Відомості про оскарження вказаної ухвали відсутні. Цей позов було подано ОСОБА_3 23.06.2022 року, тобто з пропуском визначеного ч.2 ст.286 КАС України десятиденного строку звернення до суду. Всі зазначені Постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 були направлені йому, про що свідчать Ф.103, а також Ф.119 (копії додаються до відзиву). На думку представника відповідача, у позивача взагалі відсутнє клопотання/заява про поновлення процесуального строку вбачається, що єдиним обгрунтуванням поважності причин пропуску такого строку є посилання на те, що аналізуючи для власних потреб наявність відкритих виконавчих проваджень 22.06.2022, дізнався про наявність 84 виконавчих проваджень, як пізніше доповнив 90, причини пропуску строку не вказані, обгрунування відсутнє. Представник відповідача посилається на те, що Державна служба України з безпеки на транспорті, в повній мірі виконало свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування Позивача про наявність адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, адже згідно списків згуртованих поштових відправлень рекомендованих листів (ф.103 додаються до відзиву до позовної заяви), всі постанови були відправлені протягом трьох днів з дня їх винесення, в строк передбачений діючим законодавством України та їм присвоєні номери відправлень (трек-коди). Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання. У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову. Частиною 3 статті 291 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. На думку представника відповідача, зазначене свідчить, що Позивач мав можливість тримати всі вище перелічені Постанови, однак не скористався своїм правом. А також те, що всі постанови набрали законної сили. Також, Позивач не наводив обставин та не надавав доказів, які б підтверджували неможливість його вчасно отримати постанови. Вищезазначена правова позиція Відповідача знайшла своє відображення у Постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі №820/4624/17, де зазначалось: «48. З матеріалів справи встановлено, що повідомленням від 05.09.2017 № 4132 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 12.09.2017. 49. Судом встановлено, що згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» копію повідомлення направлено на адресу позивача 05.09.2017, 07.09.2017 повідомлення надійшло до відділення зв`язку, проте не було вручено під час доставки. 50. Вказане свідчить, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення з 07.09.2017, проте вказаним правом не скористався. Позивачем ініційовано звернення до суду після спливу майже як 9 місяців з моменту винесення оскаржуваних постанов, що свідчить про ухилення від дотримання процесуального обов`язку. Представник відповідача просила суд врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини, яку викладено в рішенні по справі «Устименко проти України», яким визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з тим, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (копія додається). Водночас з аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»), 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»). При цьому у кожному випадку прийняття національними судами рішення про поновлення строків на звернення до суду або на оскарження судового рішення, ЄСПЛ наголошує на необхідності перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків втручання у принцип res judicata. Враховуючи те, що положеннями пункту 5 частини першої статті 240 КАС України врегульовано наслідки недотримання позивачем процесуального строку, просила суд залишити позовну заяву без розгляду. Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У той же час, відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила проїзду), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Крім того, пунктом 4 Правил проїзду, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Вказаними вище нормами врегульовано, що допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. Внесення відомостей до ЄДРТЗ (Єдиний державний реєстр транспортних засобів) щодо належного користувача транспортного засобу є виключно правом особи, уповноваженої на подання відповідної заяви в порядку, передбаченому Порядком № 1197. При цьому, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований. До того ж, відповідно до пункту 5 Порядку №1197, відомості про належного користувача до ЄДРТЗ вносяться через: 1) територіальні органи з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС); 2) веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС; 3) Єдиний державний вебпортал електронних послуг. Отже, у разі, якщо належний користувач не звертається до сервісного центру МВС з відповідною заявою, згідно пункту 24 Порядку № 1197, особа за якою заеєстрований транспортний засіб або представник юридичної особи не позбавлений можливості внесення до ЄДРТЗ відомостей про належного користувача через веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС або через Єдиний державний вебпортал електронних послуг особисто, що встановлено пунктом 5 Порядку №1197. Зокрема, згідно пункту 3 Розділу II Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2020 № 779 (надалі Порядок ведення ЄДРТЗ), до ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби (далі - об`єкти обліку). У відповідності до пункту 4 Розділу II Порядку ведення ЄДРТЗ, внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі, зокрема, державної реєстрації транспортного засобу; перереєстрації транспортного засобу; зняття з обліку транспортного засобу; внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу; передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачею тимчасового реєстраційного талона. При цьому, пунктом 1 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018№ 1197 (надалі Порядок внесення відомостей про належного користувача) визначає, що цей Порядок визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач). Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку внесення відомостей про належного користувача, належний користувач фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Відповідно до статті 229 КУпАП, органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом, зокрема, але не виключно (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП). Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП). Відтак, вказані вище норми врегульовують окремі особливості притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП. У той же час, відповідно до статті 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника. За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних». Вказане також закріплено у пункті 7 Положення, що додатково врегульовує процедуру отримання документів, необхідних для правильного розгляду справи про адміністративне правопорушення. Положеннями статті 297-7 КУпАП врегульовано підстави для звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, проте Позивачем не було надано документів, визначених у вказаній статті, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення. Стаття 283 КУпАП встановлює, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце 13 проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Окрім того, відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Таким чином, на думку представника відповідача постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідають усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами). Відносно тверджень Позивача, що ні на момент вчинення адміністративних правопорушень, ні на момент винесення постанов у справах про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не був належним користувачем транспортних засобів, указаних у відповідних постановах Укртрансбезпеки з огляду на таке. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АЛЬБІОН» (Лізингодавець) в особі директора ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМАВТОТРАНС» (Лізингоодержувач) в особі директора ОСОБА_4 було укладено 3 договори фінансового лізингу, а саме: договір №14АН-19 від 23.12.2019 року, договір №2АН-20 від 24.01.2020 року, договір №6АН-20 від 07.02.2020 року (надалі - Договори). Пояснює, що з 27.12.2019, 03.02.2020 та 18.02.2020 саме до ТОВ «АЛЬТКОМАВТОТРАНС» перейшло право користування Предметом лізингу за Договорами у загальній кількості 79 одиниць. Та вказує на те, що ОСОБА_1 не був належним користувачем чи вантажовідправником транспортних засобів, вказаних у відповідних постановах Укртрансбезпеки, тому не може бути відповідальною особою у розумінні п. 1 ст. 279-5 КУпАП. З приводу цього Відповідач пояснює, що твердження Позивача є хибними та має за необхідне зазначити, що низка відомостей, які обов`язково опрацьовуються під час винесення постанови про адміністративне правопорушення стосується особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Так, згідно аналізу пунктів 15, 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі Порядок державної реєстрації транспортних засобів) вбачається, що: всі дії щодо проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах; за бажанням власника транспортного засобу фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом. У відповідності до пункту 3 Порядку внесення відомостей про належного користувача, підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є, зокрема, оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона. Згідно з пункту 36 Порядку внесення відомостей про належного користувача, внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, який користується транспортним засобом на підставі тимчасового реєстраційного талона, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою належного користувача. Відповідно, встановлюють, що внесенню до Єдиного державного реєстру транспортних засобів підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність за правилами статті 14-3, частини другої статті 132-1 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до реєстру. Саме відповідні відомості надаються уповноваженій посадовій особі Відповідача при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення відповідними органами на її запит. За відсутності відомостей про належного користувача у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, уповноваженій посадовій особі Відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення надаються відомості про фізичну особу, за якою зареєстрований транспортний засіб. Внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача транспортного засобу є виключно правом особи, уповноваженої на подання відповідної заяви в порядку, передбаченому Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. При цьому невнесення відомостей до Реєстру щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований (Позивача). Представник відповідача зазначає, що у той же час, механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (далі Порядок фіксації адміністративних правопорушень). Так, згідно пункту 2 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі система) взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи. Відповідно до пункту 7 Порядку фіксації адміністративних правопорушень Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку. Положеннями пункту 12 Порядку фіксації адміністративних правопорушень врегульовано, що автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; - вимірювання загальної маси транспортного засобу; - визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; - вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; - визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; - вимірювання габаритів транспортного засобу; - фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу);- фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; - фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); - первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; - автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (пункт 14 Порядку фіксації адміністративних правопорушень). Згідно пункту 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, метадані повинні містити дані про: - засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); - місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);- найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; - дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на осі); - фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знаку транспортного засобу, фотографія державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку;- відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності). Під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних (пункт 10 Порядку фіксації адміністративних правопорушень). Відтак, з системного аналізу положень Порядку фіксації адміністративних правопорушень вбачається, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті може здійснюватися, зокрема шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплекс технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. При цьому, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства. Тобто, суть процесу автофіксації правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті полягає у забезпеченні прозорості фіксації порушень, зменшення участі посадових осіб у вказаному процесі, що спрямовано на об`єктивну оцінку обставин та фактів вчинення правопорушення. Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей: - про транспортний засіб;- відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення; - наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, - та метаданих, сформованих автоматичним пунктом (пункти 2, 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень). Представник відповідача зазначає, що закріплений в законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи, а також унеможливлює наявність корупційної складової. Також, позивач пояснює, що з 27.12.2019, 03.02.2020 та 18.02.2020 саме до ТОВ «АЛЬТКОМАВТОТРАНС» перейшло право користування Предметом лізингу за Договорами у загальній кількості 79 одиниць. Але, Позивач на думку представника відповідача надає до позову неналежні докази у вигляді Договорів лізингу, а саме: Договір 14АН-19 від 23.12.2019 року, п. 12.1. Договору передбачає строк дії договору з 23.12.2019 по 20.06.2021. Договір втратив чинність 20.06.2021 року, жодних додаткових угод про пролонгацію Договору не надано. Договір 2АН-20 від 24.01.2020 року, п. 12.1. Договору передбачає строк дії договору з 24.01.2020 по 20.07.2021. Договір втратив чинність 20.07.2021 року, жодних додаткових угод про пролонгацію Договору не надано. Договір 6АН-20 від 07.02.2020 року, п. 12.1. Договору передбачає строк дії договору з 07.02.2020 по 20.07.2021. Договір втратив чинність 20.07.2021 року, жодних додаткових угод про пролонгацію Договору не надано.Отже, на думку представника відповідача докази позивача є неналежними, Позивач вказує дати договорів без номерів, а додає до позовної заяви зовсім інші договори. Позивач вказує на те, що на 79 автівок перейшло право користування Предметом лізингу за Договорами у загальній кількості 79 одиниць, при цьому у додатках відсутні державні номери, а лише є WIN код. При цьому Позивач не надає технічні паспорти щоб була змога ідентифікувати, що які автівки, з якими державними номерами були передані, та на які автівки винесені оскаржувані постанови. Всі вище перелічені постанови винесені в період з 14.12.2021 по 05.01.2022, а договорі лізингу припинили свою дію 20.06.2021 та 20.07.2021. Також, представник відповідача зазначає, що Позивач подає позовну заяву, як фізична особа ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , а автівки за договорами лізингу передає, як посадова особа Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альіон», . Тим самим вводить Суд в оману! Доводи позовної заяви щодо відсутності повної інформації про транспортний засіб (зокрема його належну фотофіксацію) спростовуються долученими до відзиву доказами, зокрема: 1) фотографіями транспортного засобу, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт; 2) інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого Позивачем. Фотографії руху транспортного засобу через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланням: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/BM0000 та могли б бути перевірені на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності, якби внаслідок кібератак, вчинених на початку збройного повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну дані та доступ до веб-ресурсу не були частково втрачені, в той час як зазначена інформаційна картка безпосередньо формується автоматичним пунктом та надсилається уповноваженій посадовій особі, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, у вигляді метаданих та використовується нею при встановленні події та складу адміністративного правопорушення, відображає, як саме відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення. Крім того, усі відомості, які містяться в оскаржуваних постановах відповідають вимогам чинного законодавства України. Зокрема, постанови містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді зазначення конкретних вагових 15 параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а саме у вищеперелічених постановах визначені порушення щодо руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, визначено наступне: «… рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України навантаження на одиночну вісь транспортного засобу». Отже, на думку представника відповідача всі твердження Позивача відносно невизаченості номерних транспортних засобів, які зафіксовані в момент вчинення правопорушення, а також відсутність зображень, є такими, що не відповідають дійсності. Всі постанови, Картка ГВК то фото до кожної окремо зазначеної в позові постанови додаються до відзиву до позовної заяви. Так, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У той же час, під час реалізації функцій держави, визначених підпунктом 15 пункту 5 Положення, працівниками Укртрансбезпеки здійснюється перевірка дотримання перевізниками вимог чинного законодавства. Відповідно до абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, вищевказаними положеннями чітко врегульовано обов`язкові вимоги, яких суб`єкти господарювання мають дотримуватись під час здійснення перевезень. При цьому, згідно частини другої статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Але позивач вказує на те, що у постанові № 00003590 від 15.12.2021 зазначено про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм у розмірі 20%, наклавши на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн, в той час як ч.2 ст.132-1 КУпАП встановлено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000,00 грн). У постанові № 00004753 від 23.12.2021 також зазначено про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм у розмірі 20%, наклавши на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн, в той час як ч.2 ст.132-1 КУпАП встановлено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000,00 грн). Відповідно до Додатку 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення

у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі (пункт 3 розділу II), передбачена формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Отже, по постанові № 00003590 від 15.12.2021 зазначено про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм у розмірі 20%, але за розрахунком по формулі точний відсоток до сотих складає 20,07%, що є більше ніж 20%. По постанові № 00004753 від 23.12.2021 зазначено про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм у розмірі 20%, але за розрахунком по формулі точний відсоток до сотих складає 20,02%, що є більше ніж 20%, використовуємо ч.2 ст.132-1 КУпАП встановлено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, згідно частини другої статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Представник відповідача зазначає, що на адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, а саме на механізм фіксації даних правопорушень, ніхто не має змоги змінити. Постанови із отриманих від вимірювальних приладів даних формується автоматично і вплинути на цей процес неможливо, саме тому такі невеликі перевищення 20% розміру допустимого навантаження зумовили внесення в постанову відповідних розмірів штрафів. Але все автоматично розраховується у відповідності до формули та діючого законодавства України. Отже, на думку представника відповідача всі вище перелічені постанови винесені у відповідності до чинного законодавства України та з правильним розрахунком штрафів. Також, постанови містять інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді зазначення конкретних вагових 15 параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а саме у постановах визначені порушення щодо руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, визначено наступне: «… рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України навантаження на одиночну вісь транспортного засобу». Щодо габаритно-вагових норм, а саме загальної маси транспортного засобу та навантаження на одиночну вісь транспортного засобу, належним чином зафіксованих автоматичним пунктом та врахованих уповноваженою службовою особою Укртрансбезпеки при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови, слід зазначити наступне. Так, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом Позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. Із матеріалів, долучених до відзиву вбачається, що порушення стосуються саме нормативних вагових параметрів в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Вказані відомості містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого Позивачем, які використовувалась Відповідачем при розгляді справи про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності. У подальшому така інформація від автоматичних пунктів була передана до системи у вигляді метаданих, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями. Представник відповідача зазначає, що відповідно до абзацу двадцять сьомого глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної та/або звітами про зважування згідно з якими вантажним спеціалізованим транспортним засобом не спростовує перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає як на навантаження по осях, так і на загальну вагу транспортного засобу. Таким чином, у постановах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зазначено виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даних ділянках автомобільних доріг. При цьому, Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (далі Інструкція) затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення. Вказане, окрім іншого, підтверджується й релевантною судовою практикою, а саме аналогічні правові висновки містяться у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 у справі № 548/2489/21, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі № 378/870/21, постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2022 у справі № 152/1363/21 (з огляду на малозначність даної категорії справ наведена судова практика є такою, що має бути врахована під час розгляду спору). Відтак, постанови, які оскаржуються Позивачем у цій справі, на думку представника відповідача, за своїм змістом повністю відповідають вимогам вищезазначених нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.Дії відповідачів під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Враховуючи викладене, представник відповідача просив прийняти відзив на позовну заяву та врахувати викладені в ньому доводи під час розгляду справи по суті. Позовну заяву залишити без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 240 КАС України. У разі, якщо судом не буде залишено без розгляду, у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Не погодившись із доводами представника відповідача, представник позивача надав відповідь на відзив, який обгрунтував тим, що указані твердження позивача повністю не відповідають матеріалам даної справи. У день вчинення адміністративних правопорушень, указаних в оскаржуваних постановах, транспортні засоби у користуванні ОСОБА_1 не перебували, оскільки вони перебували в користуванні ТОВ «АЛЬТКОМАВТОТРАНС», який і є належним користувачем транспортних засобів на момент вчинення адміністративних правопорушень. Звідси вбачається, що саме Лізингоодержувач, якому Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АЛЬБІОН» в особі директора ОСОБА_1 передало в лізинг транспортні засоби, зобов`язаний був внести відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача. Невиконання ним цього обов`язку не є підставою для притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності. Враховуючи викладене вище на думку представника позивача, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Не погодившись із доводами представника позивача, представник відповідача надала до суду заперечення на відповідь на відзив, який обґрунтувала тим, що ознайомившись зі змістом відповіді на відзив, користуючись правами, наданими статтями 44, 47, 164 КАС України вважала, що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Твердження позивача, стосовно того, що оскаржувані постанови у зв`язку із відсутністю позначок про невручення на відповідних поштових відправленнях, є хибним, всі оскаржувані постанови були направлені позивачу, були повернуті відповідачу та набрали законної сили. Зазначені постанови були направлені Позивачу, про що свідчить Ф.103, а також Ф.119, були направлені рекомендованим листом з повідомленням та повернуті відповідачу (відправнику). Щодо того, то позивач не є належним правопорушником предст авник відповідача зазначає, що на думку представника відповідача докази позивача є неналежними, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідач заперечує надані твердження позивача та зазначає, що, усі відомості, які містяться в оскаржуваних постановах відповідають вимогам чинного законодавства України.

У судовому засіданні представник позивача Талоконов К.В. підтримав позовну заяву та просив її задовольнити посилаючись на доводи, які останній зазначив в позовній заяві та всіх процесуальних документах, які містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні представник відповідача Сладкова А.М. просила відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на доводи, які зазначені у відповіді на відзив та запереченнях, які остання долучила в судовому засіданні.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши думку представника позивача та думку представника відповідача вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на позивача ОСОБА_1 було складено постанови Серії ВМ № 00003134 від 14.12.2021 про накладення адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн.; Серії ВМ № 00003146 від 14.12.2021 про накладення адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн., Серії ВМ № 00003149 від 14.12.2021 про накладення адміністративного стягнення у сумі 17 000 грн.;

Постанова про накладення адміністративного стягнення Серії ВМ № 00003570 від 15.12.2021 про накладення адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн.

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.12.2021 Серії ВМ № 00003590 про накладення адміністративного стягнення у сумі 34000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.12.2021 Серії ВМ № 00003595 про накладення адміністративного стягнення у сумі 34000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.12.2021 серії ВМ № 00003615 про накладення адміністративного стягнення у сумі 17000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.12.2021 Серії ВМ № 00003618 про накладення адміністративного стягнення у сумі 17000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 16.12.2021 Серії ВМ № 00003670 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 17.12.2021 Серії ВМ № 00003756 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 17.12.2021 Серії ВМ № 00003757 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 17.12.2021 Серії ВМ № 00003772 на ОСОБА_1 у сумі 17 000 грн.

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 17.12.2021 Серії ВМ № 00003773 на ОСОБА_1 у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00003884 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00003959 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00003966 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004006 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 51 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004019 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004139 на ОСОБА_1 у сумі 51 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004145 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004146 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004147 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004154 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00004156 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення 20.12.2021 Серії ВМ № 00004158 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 21.12.2021 Серії ВМ № 00004218 на ОСОБА_1 у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 21.12.2021 Серії ВМ № 00004220 на ОСОБА_1 у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення 22.12.2021 Серії ВМ № 00004467 на ОСОБА_1 у сумі 51 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004663 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004666 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004667 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004668 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004670 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004680 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004681 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004682 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004683 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004684 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004685 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004690 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004707 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004711 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004712 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004718 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 серії ВМ № 00004720 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн.

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004725 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004726 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004727 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004743 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004753 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004754 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004762 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004763 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004768 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004771 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004780 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004781 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004782 на ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004787 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004797 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004801 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2021 Серії ВМ № 00004804 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005280 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005281 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005292 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005299 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005302 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005309 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005310 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005330 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення Серії ВМ № 00005230 на ОСОБА_1 від 30.12.2021 відсутня в матеріалах справи, але вона оскаржується.

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005345 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005348 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005349 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005358 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005410 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005440 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005445 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005456 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005486 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005499 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2021 Серії ВМ № 00005584 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 05.01.2022 Серії ВМ № 00005965 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 05.01.2022 Серії ВМ № 00005966 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 17 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 05.01.2022 Серії ВМ № 00005971 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.12.2021 Серії ВМ № 00003883 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення 20.12.2021 серії ВМ № 00003880 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення 20.12.2021 серії ВМ № 00003929 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення 17.12.2021 серії ВМ № 00003751 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення 17.12.2021 серії ВМ № 00003755 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

Постанова про накладення адміністративного стягнення 17.12.2021 серії ВМ № 00003759 на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 34 000 грн..

З матеріалів справи вбачається, що кожна із перелічених постанов була направлена ОСОБА_1 , вказана обставина підтверджується поштовими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи, проте, жодна з цих постанов не була отримана позивачем.

23.06.2022 позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження відносно нього за вищевказаними постановами, після чого представник позивача подала відповідну заяву про ознайомлення зі зведеним виконавчим провадженням № 69025300, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься заява (т.1 а.с.25).

З договору № 14АН-19 від 23.12.2019 вбачається, що його було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» (Лізингодавець) в особі директора Грувмана Михайла Ігоровича та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМАВТОТРАНС» (Лізингоодержувач) в особі директора Кравчова Юрія Володимировича. Строк дії договору з 23.12.2019 по 20.06.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цим Договором (т.1 а.с. 115).

В матеріалах справи міститься Додаток № 1 до договору № 14АН-19 від 23.12.2019, та акт приймання передачі від 27.12.2019 з якого вбачається, які автомобілі були передані Лізингоодержувачу (т.1 а.с.116-117).

23.12.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду до акту приймання передачі до договору фінансового лізингу № 14АН-19 від 27.12.2019 (т.1 а.с.118-119).

Також, 24.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» (Лізингодавець) в особі директора Грувмана Михайла Ігоровича та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМАВТОТРАНС» (Лізингоодержувач) в особі директора Кравчова Юрія Володимировича було укладено договір № 2АН-20. Строк дії договору з 24.01.2020 по 20.07.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цим Договором (т.1 а.с. 120-121).

В матеріалах справи міститься Додаток № 1 до договору № 2АН-20 від 24.01.2020, та акт приймання передачі від 27.12.2019 з якого вбачається, які автомобілі були передані Лізингоодержувачу, а саме Mercedes-Benz 4141K, Man TGA 33.350, Man TGA 41.480, MAN TGN НОМЕР_2 (т.1 а.с.116-117).

23.12.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду до акту приймання передачі до договору фінансового лізингу № 2АН-20 від 24.01.2020 (т.1 а.с.124).

07.02.2020 між між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» (Лізингодавець) в особі директора Грувмана Михайла Ігоровича та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМАВТОТРАНС» (Лізингоодержувач) в особі директора Кравчова Юрія Володимировича було укладено договір № 6АН-20 від 07.02.2020. Строк дії договору з 07.02.2020 по 20.07.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цим Договором (т.1 а.с. 125-126).

В матеріалах справи міститься Додаток № 1 до договору № 6АН-20 від 07.02.2020, специфікація майна та акт приймання передачі від 18.02.2020 з якого вбачається, які автомобілі були передані Лізингоодержувачу, а саме Mercedes-Benz 4141K, Meiller MHKS 40-2, Meiller MHKS 41-3, Mercedes-Benz Actros 3341, Man TGA 33.480, Man TGL НОМЕР_3 , MAN TGN НОМЕР_2 (т.1 а.с.127-128).

23.12.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду до акту приймання передачі до договору фінансового лізингу № 6АН-20 від 07.02.2020 (т.1 а.с.124).

Щодо доводів представника відповідача, щодо того, що 22.06.2022 позивач дізнався про наявні постанови, але звернувся до суду 04.07.2022, тобто з пропуском 10 денного, скороченого строку на оскарження, причин пропуску не вказав, доказів їх поважності не надав; у позивача взагалі відсутнє клопотання/заява про поновлення процесуального строку, а єдиним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку є посилання на те, що аналізуючи для власних потреб наявність відкритих виконавчих проваджень 22.06.2022, дізнався про наявність 84 виконавчих проваджень, як пізніше доповнив 90, причини пропуску строку не вказані, обґрунтування відсутнє. Враховуючи те, що положеннями пункту 5 частини першої статті 240 КАС України врегульовано наслідки недотримання позивачем процесуального строку, просить суд залишити позовну заяву без розгляду. Також представник відповідача зазначає, що всі оскаржувані постанови набрали законної сили. Однак, вказані твердження позивача повністю не відповідають матеріалам даної справи.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст.289 КУпАП).

Як зазначено позивачем у позові, лише 23.06.2022 він дізнався про наявність оскаржуваних постанов та відповідно порушення своїх прав та інтересів, оскільки того дня представник позивача (адвокат Гладка В.О.) ознайомився зі зведеним виконавчим провадженням № 69025300, що підтверджується відповідною копією заяви із відміткою. Вказані доводи суд не приймає до уваги, оскільки, доказів того, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом оскаржуваних постанов до 23.06.2022 відповідачем не надано. При цьому як позовна заява, так і заява про збільшення розміру позовних вимог у своїх прохальних частинах містять клопотання про поновлення пропущених процесуальних строків для їх подання.

У свою чергу, згідно пунктів 6-7 статті 279-5 КУпАП днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Разом з відзивом, відповідачем були долучені до матеріалів справи відповідні докази направлення на адресу позивача оскаржуваних постанов рекомендованим листом з повідомленням.

Однак вбачається, що рекомендовані листи з повідомленнями, якими відповідачу направлялися постанови №№ 00003149 від 14.12.2021, 00003615 від 15.12.2021, 00003618 від 15.12.2021, 00003751 від 17.12.2021, 00003755 від 17.12.2021, 00003759 від 17.12.2021, 00003772 від 17.12.2021, 00003773 від 17.12.2021, 00003880 від 20.12.2021, 00003883 від 20.12.2021, 00003884 від 20.12.2021, 00003929 від 20.12.2021, 00004139 від 20.12.2021, 00004147 від 20.12.2021, 00004154 від 20.12.2021, 00004156 від 20.12.2021, 000046663 від 23.12.2021, 00004666 від 23.12.2021, 00004718 від 23.12.2021, 00004720 від 23.12.2021, 00004727 від 23.12.2021, 00004743 від 23.12.2021, 00004787 від 23.12.2021, 00005965 від 05.01.2022, 00005966 від 05.01.2022, були повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання із зазначенням дат повернення, а рекомендовані листи з повідомленнями, якими відповідачу направлялися постанови №№ 00003134 від 14.12.2021, 00003146 від 14.12.2021, 00003570 від 15.12.2021, 00003590 від 15.12.2021, 00003595 від 15.12.2021, 00003670 від 16.12.2021, 00003756 від 17.12.2021, 00003757 від 17.12.2021, 00003959 від 20.12.2021, 00003966 від 20.12.2021, 00004006 від 20.12.2021, 00004019 від 20.12.2021, 00004145 від 20.12.2021, 00004146 від 20.12.2021, 00004158 від 20.12.2021, 00004218 від 21.12.2021, 00004220 від 21.12.2021, 00004467 від 22.12.2021, 00004667 від 23.12.2021, 00004668 від 23.12.2021, 00004670 від 23.12.2021, 00004680 від 23.12.2021, 00004681 від 23.12.2021, 00004682 від 23.12.2021, 00004683 від 23.12.2021, 00004684 від 23.12.2021, 00004685 від 23.12.2021, 00004690 від 23.12.2021, 00004707 від 23.12.2021, 00004711 від 23.12.2021, 00004712 від 23.12.2021, 00004725 від 23.12.2021, 00004726 від 23.12.2021, 00004753 від 23.12.2021, 00004754 від 23.12.2021, 00004762 від 23.12.2021, 00004763 від 23.12.2021, 00004768 від 23.12.2021, 00004771 від 23.12.2021, 00004780 від 23.12.2021, 00004781 від 23.12.2021, 00004782 від 23.12.2021, 00004797 від 23.12.2021, 00004801 від 23.12.2021, 00004804 від 23.12.2021, 00005280 від 30.12.2021, 00005281 від 30.12.2021, 00005292 від 30.12.2021, 00005299 від 30.12.2021, 00005302 від 30.12.2021, 00005309 від 30.12.2021, 00005310 від 30.12.2021, 00005230 від 30.12.2021, 00005345 від 30.12.2021, 00005348 від 30.12.2021, 00005349 від 30.12.2021, 00005358 від 30.12.2021, 00005410 від 30.12.2021, 00005440 від 30.12.2021, 00005445 від 30.12.2021, 00005456 від 30.12.2021, 00005486 від 30.12.2021, 00005499 від 30.12.2021, 00005584 від 30.12.2021, 00005971 від 05.01.2022, які також були повернуті відправнику, взагалі не містять інформацію про день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Дані обставини свідчать про наявність обґрунтованих підстав для поновлення пропущених процесуальних строків для подання позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог у даній справі, оскільки оскаржувані постанови очевидно не було отримано позивачем від відповідача.

Також, частиною 3 статті 291 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Виходячи з норм цієї статті, вказане вище свідчить про не набрання законної сили постановами №№ 00003134 від 14.12.2021, 00003146 від 14.12.2021, 00003570 від 15.12.2021, 00003590 від 15.12.2021, 00003595 від 15.12.2021, 00003670 від 16.12.2021, 00003756 від 17.12.2021, 00003757 від 17.12.2021, 00003959 від 20.12.2021, 00003966 від 20.12.2021, 00004006 від 20.12.2021, 00004019 від 20.12.2021, 00004145 від 20.12.2021, 00004146 від 20.12.2021, 00004158 від 20.12.2021, 00004218 від 21.12.2021, 00004220 від 21.12.2021, 00004467 від 22.12.2021, 00004667 від 23.12.2021, 00004668 від 23.12.2021, 00004670 від 23.12.2021, 00004680 від 23.12.2021, 00004681 від 23.12.2021, 00004682 від 23.12.2021, 00004683 від 23.12.2021, 00004684 від 23.12.2021, 00004685 від 23.12.2021, 00004690 від 23.12.2021, 00004707 від 23.12.2021, 00004711 від 23.12.2021, 00004712 від 23.12.2021, 00004725 від 23.12.2021, 00004726 від 23.12.2021, 00004753 від 23.12.2021, 00004754 від 23.12.2021, 00004762 від 23.12.2021, 00004763 від 23.12.2021, 00004768 від 23.12.2021, 00004771 від 23.12.2021, 00004780 від 23.12.2021, 00004781 від 23.12.2021, 00004782 від 23.12.2021, 00004797 від 23.12.2021, 00004801 від 23.12.2021, 00004804 від 23.12.2021, 00005280 від 30.12.2021, 00005281 від 30.12.2021, 00005292 від 30.12.2021, 00005299 від 30.12.2021, 00005302 від 30.12.2021, 00005309 від 30.12.2021, 00005310 від 30.12.2021, 00005230 від 30.12.2021, 00005345 від 30.12.2021, 00005348 від 30.12.2021, 00005349 від 30.12.2021, 00005358 від 30.12.2021, 00005410 від 30.12.2021, 00005440 від 30.12.2021, 00005445 від 30.12.2021, 00005456 від 30.12.2021, 00005486 від 30.12.2021, 00005499 від 30.12.2021, 00005584 від 30.12.2021, 00005971 від 05.01.2022 у зв`язку із відсутністю позначок про невручення на відповідних поштових відправленнях.

За приписами ч.1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу регулюється Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року №1197.

Згідно з п.п.3 п.2 Порядку №1197 належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним.

Відповідно до п.п.2 п.3 вищезазначеного Порядку, підставою внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, є: визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем.

Згідно з п.24 Порядку №1197 внесення до Реєстру відомостей про належного користувача - працівника, визначеного керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою уповноваженого в установленому законодавством порядку представника юридичної особи або належного користувача.

Отже, обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладається на представника юридичної особи користувача.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АЛЬБІОН» (Лізингодавець) в особі директора Грувмана Михайла Ігоровича та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМАВТОТРАНС» (Лізингоодержувач) в особі директора Кравцова Юрія Володимировича було укладено 3 договори фінансового лізингу, а саме: договір №14АН-19 від 23.12.2019 року, договір №2АН-20 від 24.01.2020 року, договір №6АН-20 від 07.02.2020 року (надалі Договори).

За умовами п. 1.1. Договорів у порядку та на умовах, визначених цими Договорами, Лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування Предмет лізингу (надалі Предмет лізингу або Майно), а Лізингоодержувач приймає Предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цих Договорів. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість Майна на момент укладення Договору наведені в Додатку №1 «Специфікація» (надалі Специфікація).

Строк користування (надалі Строк лізингу) Лізингоодержувачем Предметом лізингу починається з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Предмета лізингу та не може бути менше одного року (п. 1.2. Договорів).

Згідно ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами п.1 ч.2 ст. 11 ЗУ "Про фінансовий лізинг" Лізингоодержувач зобов`язаний прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору.

Таикм чином, з 27.12.2019, 03.02.2020 та 18.02.2020 саме до ТОВ «АЛЬТКОМАВТОТРАНС» перейшло право користування Предметами лізингу за Договорами у загальній кількості 79 одиниць тобто предметів вчинення адміністративних правопорушень, указаних в постановах Укртрансбезпеки.

Отже, у день вчинення адміністративних правопорушень, указаних в оскаржуваних постановах, транспортні засоби у користуванні ОСОБА_1 не перебували, оскільки вони перебували в користуванні ТОВ «АЛЬТКОМАВТОТРАНС», який і є належним користувачем транспортних засобів на момент вчинення адміністративних правопорушень.

Звідси вбачається, що саме Лізингоодержувач, якому Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АЛЬБІОН» в особі директора ОСОБА_1 передало в лізинг транспортні засоби, зобов`язаний був внести відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача. Невиконання ним цього обов`язку не є підставою для притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Доводи представника щодо того, що всі оскаржувані постанови винесені в період з 14.12.2021 по 05.01.2022, а Договори лізингу припинили свою дію 20.06.2021 та 20.07.2021, тому вони є неналежними доказами. Окрім того, у додатках до Договорів відсутні державні номери, а лише є WIN код; позивач не надає технічні паспорти щоб була змога ідентифікувати, що які автівки, з якими державними номерами були передані, та на які автівки винесені оскаржувані постанови судом не приймаються до уваги, оскільки стаття 599 Цивільного кодексу та стаття 202 Господарського кодексу встановлюють, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поряд з належним виконанням законодавство передбачає і інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування). Однак, чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору.

Тобто, зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору.

Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 9 квітня 2020 року у справі № 910/4962/18.

Отже Договори лізингу є належним доказом щодо належного користувача вказаних в оскаржуваних постановах транспортних засобів.

Щодо того, що у додатках до Договорів державних номерів не заслуговує уваги, оскільки чинним законодавством України на час підписання відповідних Актів приймання-передачі такі вимоги були відсутні.

При тому позивач дійсно погодився із тим, що він не має змоги надати технічні паспорти для ідентифікації переданих транспортних засобів, адже всі вони до цього часу знаходяться у ТОВ «АЛЬТКОМАВТОТРАНС».

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 р. №1174 (надалі Порядок №1174).

Відповідно до п.п.2, 16 Порядку №1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Згідно з положеннями п.11 Порядку №1174 автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.8 Порядку №1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. №163.

Згідно п.2 Порядку №1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Положеннями п.4 Порядку №1174 визначено, що основними функціями системи, зокрема є: створення метаданих, інформаційних файлів та їх передача телекомунікаційними мережами до інформаційно-телекомунікаційної системи для подальшого оброблення і зберігання; перевірка цілісності та достовірності, а також надійне зберігання інформаційних файлів та метаданих, отриманих від автоматичних пунктів; автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів; автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства; забезпечення послідовності дій уповноваженої посадової особи Укртрансбезпеки щодо розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п.7 Порядку №1174).

Відповідно до положень п.12 Порядку №1174 автоматичний пункт може забезпечувати:

- вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу;

- вимірювання загальної маси транспортного засобу;

- визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій;

- вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу;

- визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу;

- вимірювання габаритів транспортного засобу;

- фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу);

- фіксацію фронтального зображення транспортного засобу;

- фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей);

- первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно- телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування;

- автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з положеннями п.17 Порядку №1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Статтею 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зз огляду на викладене належних доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, адже відсутня фактична можливість перевірки метаданих, сформованих автоматичним пунктом зважування (наприклад неспростовності інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи), що в сувою чергу свідчить про порушення відповідачем норм статті 283 КУпАП.

Вказане підтверджується тим, що у спірних постановах наявні відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення та ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації, однак при введенні вказаних відомостей доступ до веб-сайту взагалі не надається (відсутні зображення чи відеозапис транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення), а тому взагалі й неможливо перевірити правильність зазначених посадовими особами Укртрансбезпеки даних.

Окрім того, викликає й сумнів розрахунок перевищення нормативних параметрів навантаження на здвоєні осі транспортного засобу по кожній оскаржуваній постанові, оскільки відповідачем не надано обґрунтування такого розрахунку як у цих постановах, так і додатках до них.

Такі ж висновки викладено у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі № 279/6939/21.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Незважаючи на доводи позивача про фактичну відсутність доступу до електронного доказу, на який має місце покликання у оскаржуваних постановах та заперечення обставин вчинених правопорушень щодо перевищення нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, відповідач не надав суду належних доказів, які свідчили б про фактичне порушення позивачем положень пункту 22.5 ПДР України.

Схожі висновки викладено у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2022 у справі № 463/731/22.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху (у відповідній редакції) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідальність за частиною 2 статті 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Санкція частини 2 статті 132-1 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Як вбачається зі змісту статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частинами 2, 3, 4 статті 283 КУпАП встановлено вимоги до змісту постанови.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно пункту 3 Розділу II Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (далі Інструкція), постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до абзацу 3 пункту 8 Розділу II Інструкції, постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт.

Отже, форма постанови про адміністративне правопорушення повинна відповідати формі згідно Додатку №1 Інструкції.

Згідно вказаного Додатку №1 у постанові зазначаються: - дата, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, дата і час фіксації здійснення вимірювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; - марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги; - суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги; - назва технічного засобу, код, тип обладнання, серійний номер.

Відповідно форма і зміст постанови повинна відповідати Додатку №1, як визначає вказана Інструкція.

Згідно пунктів 1, 2 Розділу II Інструкції уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті. Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до пункту 3 Розділу II Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 8 Розділу II Інструкції, винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 3 Розділу IV Інструкції, винесені уповноваженими посадовими особами постанови, роздруковані на паперових бланках, обліковуються в автоматичному режимі з використанням засобів системи в Реєстрі адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Однак, відповідачем не надано документів, які б містили інформацію про зважування транспортного засобу визначену в автоматичному режимі під час проведення зважування. Всупереч вимогам Інструкції в оскаржуваних постановах не міститься наступна інформація: смуга руху; марка, модель транспортного засобу, категорія транспортного засобу, ширина, висота, довжина, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги; допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Зважаючи на відсутність в оскаржуваних постановах вищезгаданої інформації, визначеної Інструкцією, неможливо з`ясувати в чому полягає суть адміністративного правопорушення.

В оскаржуваних постановах відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушень, також відсутній відеозапис руху транспортного засобу, працівниками відповідача не в повній мірі встановлено необхідні для вирішення справи обставини.

Оскаржувані постанови містять масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак відповідачем належним чином не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження, зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тоннах.

Із наявних матеріалів справи не вбачається можливим з`ясувати на підставі чого уповноважена особа прийшла до висновку про перевищення навантаження на здвоєні осі транспортних засобів.

Враховуючи викладене, оскаржувані постанови є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам КУпАП, оскільки при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є склад правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність.

Такі ж висновки викладено і в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2022 у справі № 346/6184/21, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2022 у справі № 489/60/22, Третього апеляційного адміністративного суду від 16.05.2022 у справі № 390/102/22, Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі № 447/3689/21.

Як вже зазначалось, згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху (у відповідній редакції) рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас відповідачем жодним доказом не доведено факт перевезення саме подільних вантажів транспортними засобами, зазначеними в оскаржуваних постановах.

Із фото, доданих до цих постанов вбачається, що всі кузови транспортних засобів накрито тентами, що в свою чергу унеможливлює точно встановити подільність чи неподільність вантажів, які перевозились. При цьому відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм у разі перевезення подільних та неподільних вантажів відрізняється.

Звідси випливає висновок про фактичну відсутність доведення відповідачем порушення позивачем саме пункту 22.5 ПДР України.

Крім того, абсолютно безпідставним є прохання відповідача залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст.240 КАС України, оскільки відповідно до неї суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду. А відповідно від позивача такої заяви не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 5, 12, 19, 20, 243-246,250,255, 287, 295,297 КАС України, ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження",суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє Талоконов Кирило Валерійович, до Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14, 03135, ), про визнання протиправними та скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Державної служби України з безпеки на транспорті № 00003134 від 14.12.2021, 00003146 від 14.12.2021, 00003149 від 14.12.2021, 00003570 від 15.12.2021, 00003590 від 15.12.2021, 00003595 від 15.12.2021, 00003615 від 15.12.2021, 00003618 від 15.12.2021, 00003670 від 16.12.2021, 00003756 від 17.12.2021, 00003757 від 17.12.2021, 00003772 від 17.12.2021, 00003773 від 17.12.2021, 00003884 від 20.12.2021, 00003959 від 20.12.2021, 00003966 від 20.12.2021, 00004006 від 20.12.2021, 00004019 від 20.12.2021, 00004139 від 20.12.2021, 00004145 від 20.12.2021, 00004146 від 20.12.2021, 00004147 від 20.12.2021, 00004154 від 20.12.2021, 00004156 від 20.12.2021, 00004158 від 20.12.2021, 00004218 від 21.12.2021, 00004220 від 21.12.2021, 00004467 від 22.12.2021, 000046663 від 23.12.2021, 00004666 від 23.12.2021, 00004667 від 23.12.2021, 00004668 від 23.12.2021, 00004670 від 23.12.2021, 00004680 від 23.12.2021, 00004681 від 23.12.2021, 00004682 від 23.12.2021, 00004683 від 23.12.2021, 00004684 від 23.12.2021, 00004685 від 23.12.2021, 00004690 від 23.12.2021, 00004707 від 23.12.2021, 00004711 від 23.12.2021, 00004712 від 23.12.2021, 00004718 від 23.12.2021, 00004720 від 23.12.2021, 00004725 від 23.12.2021, 00004726 від 23.12.2021, 00004727 від 23.12.2021, 00004743 від 23.12.2021, 00004753 від 23.12.2021, 00004754 від 23.12.2021, 00004762 від 23.12.2021, 00004763 від 23.12.2021, 00004768 від 23.12.2021, 00004771 від 23.12.2021, 00004780 від 23.12.2021, 00004781 від 23.12.2021, 00004782 від 23.12.2021, 00004787 від 23.12.2021, 00004797 від 23.12.2021, 00004801 від 23.12.2021, 00004804 від 23.12.2021, 00005280 від 30.12.2021, 00005281 від 30.12.2021, 00005292 від 30.12.2021, 00005299 від 30.12.2021, 00005302 від 30.12.2021, 00005309 від 30.12.2021, 00005310 від 30.12.2021, 00005230 від 30.12.2021, 00005345 від 30.12.2021, 00005348 від 30.12.2021, 00005349 від 30.12.2021, 00005358 від 30.12.2021, 00005410 від 30.12.2021, 00005440 від 30.12.2021, 00005445 від 30.12.2021, 00005456 від 30.12.2021, 00005486 від 30.12.2021, 00005499 від 30.12.2021, 00005584 від 30.12.2021, 00005965 від 05.01.2022, 00005966 від 05.01.2022, 00005971 від 05.01.2022, 00003883 від 20.12.2021, 00003880 від 20.12.2021, 00003929 від 20.12.2021, 00003751 від 17.12.2021, 00003755 від 17.12.2021, 00003759 від 17.12.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий суддя Т.В. Нестеренко