Справа № 420/7065/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7065/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

представника позивача Арабаджи І.А.

представник відповідача Бушилової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування наказу №552 від 13.04.2022 та змінити формулювання причин і підстав звільнення, вирішив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому він просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 13.04.2022 №552 «Про застосування дисциплінарного стягнення до старшого сержанта поліції Ю. Просвіркіна» та наказ від 18.04.2022 № 751 о/с «По особовому складу» в частині формулювання причин і підстав звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції), з 18.04.2022;

- змінити формулювання причин і підстав звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно з наказом Головного управління Національної поліції у Одеській області від 18.04.2022 № 751 о/с за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) 18.10.2021.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач вважає, що оскаржувані накази видані з грубим порушенням норм чинного законодавства, конституційних прав позивача на працю та можуть привести до негативних наслідків у вигляді обмеження позивача можливості подальшого працевлаштування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що написав та подав на ім`я керівника ГУНП в Одеській області рапорт від 04.10.2021, в якому заявив про звільнення за власним бажанням 18.10.2021. В останній день роботи, який був вказаний у рапорті та до настання цієї дати відповідач не повідомляв позивача ні у письмовій, ні в іншій формі про відмову у задоволенні рапорту чи залишення його без розгляду або ж про інші причини, які не дозволяють позивачу звільнитись зі служби в поліції 18.10.2021 на підставі поданого рапорту. Таку поведінку відповідача позивач розцінив як його мовчазну згоду з вказаним рапортом, а тому позивач вважає, що правомірно та законно не виходив на службу у відділенні поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області з 19.10.2021.

Позивач звертає увагу, що фактично отримав лист щодо його запрошення для надання пояснень в рамках службового розслідування лише 03.05.2022. При цьому, враховуючи, що висновок службового розслідування затверджений 08.04.2022, позивач був позбавлений можливості бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії, давати особисто або через уповноваженого представника пояснення, доводи, міркування, докази, матеріали і документи, які спростовують встановлене порушення.

Позивач впевнений, що дисциплінарна комісія не вивчила і не дослідила наявність його рапорту від 04.10.2021 про звільнення за власним бажанням, хоча ця обставина мала вагоме значення та вирішальну роль при прийнятті комісією висновку по службовому розслідуванню.

(б) Позиція відповідача

29.06.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування правомірності оскаржуваних наказів представник відповідача зазначає, що позивач в порушення вимог Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ не зазначив в своєму рапорті про звільнення за власним бажанням причин, що перешкоджають подальшому виконанню службових обов`язків та не узгодив дати звільнення до закінчення тримісячного строку. При цьому, відповідач наголошує, що служба в поліції за власним бажанням може бути припинена за умови, якщо між поліцейським та органом, уповноваженим приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби в поліції, була досягнута згода щодо конкретної дати, з якої служба в поліції припиняється.

Відповідач, починаючи з 21.10.2021 складав акти про прогули (відсутність на робочому місці) позивача без поважних причин. При цьому, з метою отримання пояснень від позивача по факту відсутності на службі відповідач неодноразово здійснював виїзди за місцем його мешкання та телефонні дзвінки, направляв запит на адресу КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради» щодо надання інформації про лікарняний позивача, а також опитував осіб, які можливо проживали разом з ним чи по сусідству. Крім того, з метою отримання пояснень відповідач направив засобами поштового зв`язку через ПАТ «Укрпошта» рекомендований лист, однак позивач для дачі таких пояснень не прибув та на зв`язок не виходив.

Таким чином, враховуючи, що позивач безпідставно не прибув для надання пояснень, про причини невиходу на службу безпосередньому керівнику не доповів та у зв`язку із його відсутністю з 19.10.2021 по 03.04.2022 у відділенні поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, відповідач вважає, що правомірно прийняв оскаржувані накази.

(в) Відповідь на відзив

19.07.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він наголошує, що норми Закону України «Про Національну поліцію» та інші нормативно-правові акти, що регламентують проходження служби в поліції, не визначають коли поліцейський повинен подати рапорт про звільнення, а тому позивач вважає, що, в даному випадку, доречно застосовувати норми ст. 38 КЗпП України, де вказано, що працівник має право розірвати трудовий договір, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Крім того, КЗпП України не передбачає обов`язку працівника зазначати у заявах на звільнення за власним бажанням причину такого звільнення.

Крім того, позивач звертає увагу, що на поданих рапортах є відмітки (записи) посадових осіб та керівництва відповідача, з огляду на які встановлюється їх згода зі звільнення позивача за власним бажанням з 19.10.2021. Інших записів або резолюцій щодо відмови позивачеві у наданні згоди на звільнення за власним бажанням на рапортах відсутні.

Також позивач звертає увагу, що лист УКЗ ГУНП в Одеській області надійшов до відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області лише 21.10.2021 за вх. № 3076, тобто після дати звільнення, вказаної у рапорті (19.10.2021). До того ж, відповідач не ознайомив позивача з вказаним листом та доказів ознайомлення відповідач до суду не надає.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

23.05.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.06.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, вирішив перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи №420/7065/22 за правилами загального позовного провадження.

14.07.2022 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

27.10.2022 суд вирішив справу по суті.

IV. Обставини, встановлені судом

Позивач відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 729 о/с від 30 квітня 2021 року призначений поліцейським-водієм логістики відділення поліції № 2 Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

29.12.2021 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області з ГУНП в Одеській області за вих. № 9475 від 28.12.2021, для організації проведення службового розслідування, надійшла доповідна записка начальника відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_2 , за фактом безпідставної відсутності позивача на робочому місці, який з 19.10.2021 не виходить на службу, на телефонні дзвінки не відповідає та зі слів знайомих виїхав за межі України на заробітки.

Наказом Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області від 04.01.2022 №1 «Про призначення службового розслідування» на підставі вказаної доповідної записки призначено проведення службового розслідування, організацію якого здійснювати у формі письмового провадження та створено дисциплінарну комісію.

За результатами вказаного службового розслідування т.в.о. начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області затвердив Висновок службового розслідування за фактом не виходу на службу поліцейського-водія логістики відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 від 02.02.2022.

Вказаним висновком дисциплінарна комісія встановила, що опитаний в рамках службового розслідування начальник відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області полковник поліції ОСОБА_2 пояснив, що наприкінці вересня 2021 року до нього з рапортом про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 19.10.2021 звернувся позивач та полковник поліції ОСОБА_2 на рапорті поставив відповідну резолюцію про згоду та в подальшому рапорт був погоджений з керівництвом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

04.10.2021 до УКЗ ГУНП в Одеській області (вх. № 10013 рап) надійшов вищевказаний рапорт позивача від 20.09.2021. В подальшому, керівництво УКЗ ГУНП в Одеській області за вих. № 9/7705 від 11.10.2021 на ім`я полковника поліції ОСОБА_2 направило лист «Про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 » в якому надані роз`яснення чинного законодавства, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт, у зв`язку з чим, позивачу запропоновано надати доповнення до рапорту про звільнення зі служби в поліції, з урахуванням вимог нормативно-правових актів зазначених у листі. Поряд з цим, в листі було зазначено, що у разі невиходу на службу без поважних причин, після дати, зазначеної у рапорті позивача, за відсутності наказу про звільнення, це вважатиметься прогулом та буде вирішуватися питання про притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності. При цьому, у висновку комісія встановила, що про зміст листа належним чином сповіщено позивача, однак, він вказані вимоги проігнорував та починаючи з 19.10.2021 не виходив на роботу, на телефонні дзвінки не відповідав, та зі слів знайомих виїхав за межі України.

Починаючи з 19.10.2021 комісія відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області складала Акти про невихід на роботу позивача без поважних причин №№ 65.2/563 від 21.10.2021, 65.2/566 від 22.10.2021, 65.2/567 від 23.10.2021, 65.2/597 від 24.10.2021, 65.2/568 від 25.10.2021, 65.2/598 від 27.10.2021, 65.2/599 від 28.10.2021, 65.2/600 від 29.10.2021, 65.2/601 від 30.10.2021.

22.10.2021 за вих. № 65.2/4236 направлено на адресу КНП1 «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради» запит з проханням надати інформацію, чи перебував або перебуває на лікарняному позивач. Станом на дату затвердження висновку службового розслідування відповідь не надійшла.

На ім`я керівництва Болградського РВП ГУНП в Одеській області за вих. № 65.2/4235 від 22.10.2021 направлено лист з проханням допомогти у встановленні місцезнаходження позивача шляхом бесіди з його родичами та знайомими.

В рамках службового розслідування опитаний безпосередній керівник - заступник начальника відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 , який пояснив, що з 19.10.2021, з метою встановлення причин відсутності на службі позивача він неодноразово здійснював телефонні дзвінки останньому, однак, абонент перебував поза межами досяжності. Також, капітаном поліції ОСОБА_3 спільно з капітанами поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою встановлення місцезнаходження позивача здійснені неодноразові виїзди за місцем мешкання останнього в м. Рені та за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , але до працівників поліції ніхто не вийшов. В подальшому стало відомо від сусідів, що останній разом з родиною виїхав за межі України.

На підставі зібраних матеріалів, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач порушив вимоги пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2, 12 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 4.1, 4.5 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління від 01.02.2021 № 177, що виразилося у прогулах (відсутність на робочому місці) без поважних причин, неінформуванні свого безпосереднього керівника про свою відсутність на роботі та обставини, що унеможливлюють несення служби, недотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. При цьому, в ході службового розслідування встановлено обставини, що обтяжують вину позивача, передбачені пунктом 3 частини 6 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

У зв`язку із викладеним дисциплінарна комісія вважає, що ???за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 .2337-VIII, Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2, 12 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 4.1, 4.5 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління від 01.02.2021 №177 позивач заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності, у вигляді звільнення зі служби в поліції.

29.03.2022 на ім`я керівництва Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшла доповідна записка начальника відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_2 за фактом безпідставної відсутності позивача на робочому місці, який з 19.10.2021 не виходить на службу, на телефонні дзвінки не відповідає та, зі слів знайомих, виїхав за межі України на заробітки.

Наказом Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області від 29.03.2022 №144 «Про призначення службового розслідування» на підставі вказаної доповідної записки призначено проведення службового розслідування, організацію якого здійснювати у формі письмового провадження та створено дисциплінарну комісію.

За результатами вказаного службового розслідування т.в.о. начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області затвердив Висновок службового розслідування за фактом не виходу на службу поліцейського-водія логістики відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 від 08.04.2022.

При цьому, вказаним висновком дисциплінарна комісія встановила крім наголошеного вище наступні обставини. За період службового розслідування надійшла відповідь на вже наголошений запит на адресу КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради», де Генеральний директор повідомив, що позивач в період з 01.10.2021 по 31.10.2021 на лікуванні не перебував.

Крім того, комісія відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області і надалі складала Акти про невихід на роботу позивача без поважних причин №№ 65.2/602 01.11.2021, 65.2/244 від 21.03.2022, 65.2/245 від 22.03.2022, 65.2/248 ід 23.03.2022, 65.2/249 від 24.03.2022, 65.2/252 від 25.03.2022, 65.2/253 ід 26.03.2022. 65.2/256 від 27.03.2022, 65.2/257 від 28.03.2022.

З метою отримання пояснень від позивача по факту відсутності на службі, на адресу мешкання останнього: АДРЕСА_2 , за вих. № 65.2/9830 від 29.03.2022, засобами поштового зв`язку через ПАТ «Укрпошта» направлено рекомендований лист з проханням з`явитися до відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області (м. Рені, вул. Вознесенська, 131) або до Ізмаїльського районного відділу поліції (м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, 27) для надання пояснень. Однак, позивач до вищевказаних підрозділів поліції не прибув, на зв`язок не виходив.

Опитана в рамках службового розслідування громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 пояснила, що протягом останніх 3-х років проживає в цивільному шлюбі позивачем та у зв`язку з тим, що заробітна платня останнього була недостатньою для ведення спільного побуту ними було прийнято рішення про необхідність звільнення позивача з лав Національної поліції за власним бажанням. Так, як рапорт останнього був написаний 25.09.2021 - його мали звільнити 09.10.2021 у зв`язку з чим, він 12.10.2021 виїхав за межі України до Польщі, на роботу, яку йому запропонували. Крім цього, ОСОБА_6 пояснила, що позивач писав ще один рапорт на звільнення з лав НПУ з 04.10.2021, так як 09.10.2021 припадає на суботу (в матеріалах службового розслідування вищевказаний рапорт останнього відсутній).

3 пояснення громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що остання проживає по сусідству з матір`ю ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та зі слів останньої чула, що її донька ОСОБА_9 проживає з працівником поліції, однак, ОСОБА_7 даних працівника поліції не знає та ніколи його за адресою: АДРЕСА_2 , не бачила.

Опитаний громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 пояснив, що за місцем мешкання проживає близько 15-ти років, знає, що в домоволодінні по АДРЕСА_2 , проживають дві жінки - ОСОБА_11 та її донька ОСОБА_9 , будь-яких чоловіків за адресою мешкання останніх він не бачив. Поряд з цим, громадянка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 пояснила, що приблизно протягом останнього року позивача в домоволодінні по АДРЕСА_1 вона не бачила, лише іноді приходив його брат- ОСОБА_13 .

Також дисциплінарна комісія встановила, що згідно даних паспорту громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт), № НОМЕР_1 , виданого на ім`я позивача встановлено, що він 20.10.2021 виїхав до Польщі та 15.01.2022 повернувся в Україну, в подальшому, останній 12.02.2022 знову виїхав до Польщі та по теперішній час до України не повернувся. Зазначене свідчить, що позивач з 15.01.2022 по 12.02.2022 перебував в Україні, однак, до відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області або до Ізмаїльського РВІ ГУНП в Одеській області для надання пояснень не прибув та на зв`язок не виходив.

У зв`язку із викладеним дисциплінарна комісія вважає, що за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 23 і ч. 1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УПІ, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, п.п. 3.1, 3.2 розділу ІІІ, п. 4.1 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління від 01.02.2021 № 177 та посадової інструкції, позивач заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В матеріалах справи також наявний акт від 08.04.2022, який складений про те, що під час проведення телефонної розмови із позивачем, він повідомив, що перебуває за межами України та для підтвердження зазначеного факту через месенджер «WhatsApp» надіслав фото закордонного паспорту з відміткою про перетин кордону.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 13.04.2022 № 552 «Про застосування дисциплінарного стягнення до старшого сержанта поліції Ю.Просвіркіна» за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 23 і ч. 1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УПІ, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, п.п. 3.1, 3.2 розділу ІІІ, п. 4.1 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління від 01.02.2021 № 177 та посадової інструкції, позивача звільнено зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 18.04.2022 № 751 о/с «По особовому складу» відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення).

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

За приписами статті 59 Закону № 580-VIII:

- служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша);

- рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина третя);

- видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта);

- порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України (частина п`ята).

Згідно пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Відповідно до частини другої статті 77 Закону № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби (частина третя статті 77 Закону № 580-VIII).

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затверджене постановою Кабінету Міністрів України 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

Згідно із пп. «ж» п. 63 Положення № 114 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Відповідно до пункту 68 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

«Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції», затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235 (далі - Порядок № 1235) розроблено відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими.

Згідно із пунктом 2 розділу І «Загальні положення» Порядку № 1235 рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.

Розділом ІІ «Підстави для видання наказів по особовому складу» Порядку № 1235 встановлено, що підставою для видання наказів по особовому складу є, зокрема, такі зміни в службовій діяльності, як звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до розділу ІІІ «Порядок підготовки та видання наказів по особовому складу» Порядку № 1235:

- підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу (пункт 2);

- перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 (далі - Перелік).

Одним із документів з питань проходження служби відповідно до Переліку є рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі.

Позивач оскаржує, в тому числі, наказ від 18.04.2022 № 751 о/с «По особовому складу» в частині формулювання причин і підстав звільнення зі служби в поліції, яка на думку позивача, має бути за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) та дати звільнення, яка на думку позивача має бути 18.10.2021 замість п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції) з 18.04.2022.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд виходить із того, що Закон України «Про Національну поліцію» не визначає умов щодо строків розгляду рапорту про звільнення за власним бажанням, як і строків реалізації такого рапорту шляхом видання наказу про звільнення.

Пунктом 4 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачено можливість застосування норм Положення № 114 при вирішенні питання щодо дотримання відповідачем процедури звільнення позивача зі служби в поліції.

Положенням № 144 передбачені особливості звільнення зі служби за ініціативою особи:

- підпункт «ж» пункту 63 - особи звільняються зі служби: за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

- підпункт «и» пункту 64 - особи звільняються зі служби: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

- пункт 68 - особи, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Таким чином, особливостями звільнення зі служби з поліції, у разі звільнення з ініціативи особи, є:

- у разі звільнення за власним бажанням - заявник має повідомити про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

- у разі звільнення у випадках, визначених «Переліком сімейних обставин та інших поважних причин,що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 - заявником має визначатись обставина, передбачена Переліком (у спорі що розглядається такі обставини судом не встановлені);

- у разі звільнення за особистим проханням - заявник має попередити прямого начальника про звільнення не пізніш ніж за три місяці до дня звільнення.

Верховний Суд у постанові від 15.02.2021 у справі № 160/3607/19 висловив правову позицію, що приписи пункту 68 Положення № 114 застосовуються як норми спеціального нормативно-правового акту у питанні регулювання терміну попередження позивачем про звільнення за власним бажанням, який, на відміну від КЗпП України, становить не два тижні, а три місяці.

Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим статусом працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку тощо.

На протиправність передчасного звільнення за наведеним правовим регулюванням також вказував Верховний Суд у постановах від 12.08.2019 у справі № 810/3376/16, від 20.05.2020 у справі № 804/868/16.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач у відповіді на відзив самостійно посилається на позицію Верховного Суду, викладеного в постанові від 09.02.2021 № 826/10404/16, де зазначено «нормативно-правові акти, які були прийняті до утворення поліції і не суперечать законодавству про останню, мають застосовуватись як спеціальні норми права, до правовідносин, що виникають з приводу проходження служби поліцейським до прийняття відповідних нормативно-правових актів». Крім того, позивач зазначає, що відповідно до пункту 4 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Поряд з цим, позивач зазначає, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення Кодексу законів про працю України, в частині, що не суперечить Закону.

Проте суд не погоджується із такою позицією позивача, оскільки вона пов`язана із невірним тлумаченням норм, про які наголошував суд та самостійно зазначає позивач.

На думку суду, враховуючи, що Закон України «Про Національну поліцію» не визначає строків попередження працівником про своє звільнення, доцільним, в даному випадку, є застосування норм вже наголошеного Положення № 114, як спеціальних.

А тому, при звільненні позивача зі служби за власним бажанням, він повинен попередити прямого начальника про звільнення не пізніш ніж за три місяці до дня звільнення, а не за два тижні відповідно до норм КЗпП України.

Крім того, суд встановив, що позивач рапортом від 20.09.2021 просив звільнити його за власним бажанням відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 19.10.2021.

При цьому, згідно із пунктом «ж» пункту 63 Положення № 144 у разі звільнення за власним бажанням заявник має повідомити про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

В наданому рапорті позивач не зазначив жодних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Відповідач, в свою чергу у листі від за вих. № 9/7705 від 11.10.2021 на ім`я полковника поліції ОСОБА_2 направило лист «Про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 » в якому надані роз`яснення чинного законодавства, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт. Крім того, вказано, що законодавством передбачено звільненні зі служби у запас за власним бажанням за наявності поважним причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків. У зв`язку з чим, позивачу запропоновано надати доповнення до рапорту про звільнення зі служби в поліції, з урахуванням вимог нормативно-правових актів зазначених у листі.

При цьому, суд приймає до уваги, що у висновку про результати службового розслідування від 02.02.2022 комісія встановила, що про зміст листа належним чином сповіщено позивача, а у висновку від 08.04.2022, що таке сповіщення було в усній формі, проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідач до суду не надає.

Разом з тим, суд встановив з біографічної довідки позивача та матеріалів службового розслідування, що він проходив службу в органах внутрішніх справ з 05.01.2015 по 06.11.2015, в Національній поліції України з 07.11.2015. Враховуючи, що «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затверджене постановою Кабінету Міністрів України 29.07.1991 № 114, то позивач повинен бути ознайомлений із її нормами та положеннями, в тому числі в частині особливостей звільнення зі служби, а невірне трактування позивачем таких норм не є підставою для визнання протиправності дій відповідача.

Відповідно до статті 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Відповідно до частини другої статті 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Щодо доводів позивача про досягнення ним згоди з приводу звільнення, оскільки рапорт про звільнення від 04.10.2021 містить згоду начальника відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області полковника поліції Піщанського М.Г., начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області полковника поліції Кучугура О.М. та т.в.о. заступника начальника ГУНП в Одеській області пана Ігоря Кривошеєнка, суд зазначає, що вказаний рапорт складений на ім`я начальника ГУНП в Одеській області генерала поліції третього рангу Миколи Семенишина. При цьому, саме ГУНП в Одеській області є уповноваженим органом приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби. Таким чином, рапорт позивача не містить згоди начальника ГУНП на його звільнення.

Отже, позивач не дотримався вимог Положення № 144, а тому у відповідача відсутні підстави для прийняття рішення про звільнення позивача за власним бажанням за його рапортом відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд також звертає увагу, що звільнення особи зі служби в поліції супроводжується виданням відповідного наказу та остаточним розрахунком із особою. При цьому, враховуючи, що жодних наказів з приводу звільнення позивача на підставі його рапорту відповідач не видавав, суд робить висновок, що відповідач правомірно розцінив не вихід позивача на службу з 19.10.2022 як прогул без поважних причин та, як наслідок, розпочав щодо нього службове розслідування.

Згідно з положеннями ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

При цьому, підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України Кабінету Міністр України, наказів, інших нормативно-правових i актів та Присяги, а підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Суд робить висновок, що матеріали службового розслідування підтверджують грубе порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України та безпідставному невиході з 19.10.2021 по 03.04.2022 на службу та не інформування безпосереднього керівництва про причини невиходу на службу.

При цьому, відповідач довів, що використав всі можливі засоби повідомлення позивача про проведення службового розслідування, а саме неодноразово здійснював виїзди за місцем його мешкання та телефонні дзвінки, направляв запит на адресу КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради» щодо надання інформації про лікарняний позивача, а також опитував осіб, які можливо проживали разом з ним чи по сусідству. Крім того, з метою отримання пояснень відповідач направив засобами поштового зв`язку через ПАТ «Укрпошта» рекомендований лист, що підтверджується фіскальним чеком.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що відповідач довів правомірність прийнятих рішень в частині, що оскаржуються, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

VI. Судові витрати

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО

.