Справа № 352/1416/22
Суддя: ОЛІЙНИК М. Ю.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/1416/22
Провадження № 2-а/352/27/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Кукули О. С.

представника позивача Селяніна В.О.

представника відповідача Крайник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що 25 серпня 2022 року він отримав постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 18 серпня 2022 року серія АА №00000739, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Вважає дану постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, так як вона не містить інформації про тип транспортного засобу, а саме, що даний транспортний засіб використовується із напівпричепом, не вказано його тип (контейнеровоз, тощо), що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм. У ній вказано тільки масу перевищення вагової норми та її відсоток. Копія оскаржуваної постанови містить зображення транспортного засобу, однак на ньому відсутні дані щодо самого напівпричепу, його номерного знаку. Зазначає, що в постанові не зазначено конкретної інформації про нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на відповідній ділянці автомобільної дороги. Також, вказав, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам додатку 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури від 27 вересня 2021 року №512, так як у ній не вказано всіх даних. Крім того, вважає, що інспектором застосовано різні підходи до визначення типу автомобіля та фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу не відповідають параметрам вказаним у описі обставин, установлених під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 05 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21 вересня 2022 року до суду від представника відповідача Крайник О. надійшов відзив на адміністративний позов з додатками, в якому представник зазначила, що обставини, викладені позивачем у позові є необґрунтованими та надуманими, оскільки оскаржувана постанова містить весь перелік реквізитів, передбачених для складання такої постанови. Крім того, у даній постанові зазначені вагові та габаритні параметри транспортного засобу, виміряні з урахуванням похибки, а тому постанова від 18 серпня 2022 року серія АА №00000739 відповідає усім критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену статтею 283 КУпАП та пунктом 17 Порядку №1174 та відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП. Крім того, у Порядку № 1174, який є єдиним нормативно-правовим актом, що визначає механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, відсутні будь-які посилання на методику визначення загальної маси та навантаження на вість (осі) транспортного засобу. А Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, який передбачає застосування певної методики при визначенні вагових параметрів транспорту, не поширюється на спірні правовідносини, оскільки його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах. Таким чином доводи позивача щодо неврахування факту перевезення сипучого вантажу при притягненні його до адміністративної відповідальності є неналежними та необґрунтованими, та жодним чином не впливають на точність та достовірність результатів зважування транспортного засобу, отриманих в автоматичному режимі під час його руху через автоматичний пункт. Разом з тим, у пункті 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Міністерством транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, зазначено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалось керування ним. Вантаж не повинен зміщуватись під час руху. Також, пунктом 22.5 ПДР України регламентує, що перевізник зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі. На підставі викладеного, представник Державної служби України з безпеки на транспорті просила залишити позов ОСОБА_1 без задоволення (а.с. 40-85).

Представник позивача Селянін В.О. в судовому засіданні просив задовольнити адміністративний позов на підставах, викладених у ньому.

Представник відповідача Крайник О.В. в судовому засідання просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаментом реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Семенченко Л.М. 18 серпня 2022 року було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с.10).

За змістом зазначеної постанови ОСОБА_1 , як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 19,9 % (7, 968 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 15,6 % (3,76 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого ТСЦ 2641 серія

НОМЕР_1 автомобіль марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , є спеціалізований вантажний сідловий тягач (а.с.15).

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункт 7 Порядку

№ 1174).

Згідно з частиною сьомою статті 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Вимогами статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Ознайомившись із зазначеним у постанові посиланням в Інтернеті на веб-сайті із зображеннями транспортного засобу в момент учинення правопорушення, встановлено, що даний вантажний автомобіль є двовісним автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом.

Також, місцем вчинення адміністративного правопорушення вказано автомобільний шлях Н-10 національного значення на території України, Стрий-Івано-Франківськ-Чернівці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Представником відповідача до відзиву на позовну заяву надані сертифікат відповідності, який свідчить про те, що за результатами проведених досліджень та випробувань встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі відповідає затвердженому типу, описаному у сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам Технічного регламенту (а.с. 70-83).

Отже, на датe проведення зважування транспортних засобів засіб вимірювальної техніки відповідав загальним технічним вимогами державних стандартів.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КпАП України настає в разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 22.5 б), в) ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси та навантаження на вісь. Так, для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом максимальна маса для автомобільних доріг державного значення є 40 тон. На строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями понад 1,3 до 1, 4 метра максимальна маса для доріг державного значення 24 тони.

Отже, посилання позивача щодо відсутності конкретної інформації про нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на відповідній ділянці автомобільної дороги не є вірним, так як у п. 22.5 ПДР України чітко вказано максимальні параметри для вантажних автомобілей на дорогах державного значення.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512 (далі Інструкція), постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт.

З приводу твердження позивача, що постанова не містить інформації про тип транспортного засобу, а саме, що даний транспортний засіб використовується із напівпричепом, не вказано його тип (контейнеровоз, тощо), що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм слід зазначити наступне.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України, 14 жовтня 1997 року № 363, сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа. У свою сергу причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем.

Викладене, свідчить, що рух причепу автомобільною дорогою неможливий без буксирування автомобілем, зокрема, сідельним тягачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виявлення перевищення допустимих габаритно-вагових норм на причепі, який буксирується сідельним тягачем, дає обґрунтовані підстави стверджувати про порушення відповідальною за такий транспортний засіб особою п. 22.5 ПДР України. При цьому, слід підкреслити, що незазначення в оскаржуваній постанові відомостей саме про причіп, який буксирувався сідельним тягачем та інформація про який належним чином відображена в оскаржуваній постанові, не дає підстав стверджувати, що указаний індивідуальний акт складений з порушеннями, які мають своїм наслідком його скасування.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.05.2019 у справі № 200/21123/16-а (2-а/200/870/16), від 17.10.2019 у справі № 126/1030/17.

Оскаржувана постанова містить відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, повну масу транспортного засобу, навантаження на осі.

Враховуючи наведені положення закону суд приходить до висновку, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, а тому доводи позивача про відсутність в оскаржуваній постанові необхідного обсягу інформації є помилковими, з урахуванням вимог до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені статтею 283 КУпАП та Інструкцією.

Також, твердження позивача щодо застосування інспектором обрахування перевищення загальної маси в одному випадку як щодо всіх транспортних засобів, а в другому як щодо контейнеровоза є помилковим.

Як зазначено в п. 22.5 в) ПДР України на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями понад 1,3 до 1,4 метра, для доріг державного значення, максимальне навантаження на вісь 24 тони.

Отже, даним пунктом встановлено правила для транспортних засобів із строєними осями в тому числі й для контейнеровозів.

Також, позивач вказував, що вказані в описовій частині постанови порушення в частині тоннажу, на який транспортний засіб перевищує параметри, не відповідає фактичним даним зважування, які відображені в цій же постанові.

При цьому, із змісту положень Порядку № 1174 вбачається, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті, може здійснюватися шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо.

У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт.

У свою чергу система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Водночас, процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/коригувати або змінювати зміст такої постанови є неможливим.

Отже, свої висновки позивач ґрунтує на помилковому тлумаченні пункту 22.5 Правил дорожнього руху, яка імперативно забороняє рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів з перевищенням хоча б одного із нормативних вагових параметрів у разі перевезення подільних (сипучих, наливних) вантажів.

За положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектор поліції оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що дає підстави для висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

З огляду на вищевикладене, в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 3, 77, 94, 139, 143, 242-246, 250, 255, 286 КАС України, ст. 9, 33, п. 22,5 Правил дорожнього руху України, ст.19 Конституції України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, , місцезнаходження: просп. Перемоги, м. Київ, Київської області, 03135.

Дата складення повного судового рішення 07 листопада 2022 року.

Суддя Максим ОЛІЙНИК