Справа № 420/14517/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (, адреса: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2022 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому позивач просить суд на підставі ст.287 КАС України:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти О.С. від 27.09.2022 року ВП №625309086 про накладення штрафу у розмірі 10200грн.;

судові витрати за подання позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №420/14517/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 17.10.2022 року позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності надання суду доказів сплати судового збору за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 2481грн.

24.10.2022 року позивачем надані докази сплати судового збору у сумі 2481грн., чим виправлені недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 17.10.2022 року.

Ухвалою суду від 31.10.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ, призначено судове засідання на 08.11.2022р.; витребувано у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що із постановою про накладання штрафу від 27.09.2022 року не погоджується, вважає її протиправною, з огляду на що просить суд її скасувати з наступних підстав. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року у справі №420/2901/19, яке набрало законної сили 11.08.2019 року, ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року та нараховано доплату в сумі 73869,78грн. Інформація про виконання рішення у справі №420/2901/19 позивачем внесена до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Таким чином, на переконання позивача, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Нарахована доплата пенсії ОСОБА_1 буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Державним виконавцем при прийнятті оскаржуваної постанови не взято до уваги, що для застосування відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді штрафу повинні мати місце наступні умови: 1) факт невиконання рішення про зобов`язання боржника виконати певні дії; 2) невиконання зумовлено неповажними причинами. Як результат, на переконання позивача, державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу не враховано викладені обставини (факт повного виконання рішення суду Головним управлінням в межах, допустимих діючим законодавством, до відкриття виконавчого провадження), що призвело до порушення норм законодавства, що стосується притягнення боржника до відповідальності згідно з вимогами Закону №1404. Згідно довідки начальника відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2022р. «Про припинення відправки поштової кореспонденції», з 23.02.2022р. в Одеському окружному адміністративному суді припинено відправку поштової кореспонденції у зв`язку із відсутністю коштів на оплату послуг поштового зв`язку.

07.11.2022 року відповідач подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, та, зокрема, зазначив, що вимоги виконавчого листа боржником (позивачем) не виконано, оскаржувана постанова прийнята у зв`язку із повторним невиконання рішення без поважних причин. Відсутність коштів у кошторисі не звільняє державу в особі ГУПФ України в Одеській області від обов`язку здійснити виплату пенсії, обґрунтування щодо неможливості здійснити виплату нарахованої доплати пенсії не ґрунтується на нормах закону та не підтверджено належними доказами; здійснення розрахунку на доплату пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі; боржником не надано жодних доказів в підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості, а також не зазначено, які заходи вживаються для вирішення питання щодо виділення коштів. Крім того, при розподілі судових витрат у даній справі підлягають застосуванню правила ч.2 ст.139 КАС України та при задоволенні позову ГУПФ України в Одеській області з відповідача підлягають стягненню виключно судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень (п.7 ч.1 ст.4 КАС України) та ним не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача не підлягають.

В додатки до відзиву надані копії матеріалів виконавчого провадження №62530908.

У судове засідання, призначене на 08.11.2022 року учасники справи не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлені засобами електронного зв`язку.

Глава 11 КАС України визначає особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема категорії термінових адміністративних справ (ст.ст. 268-289).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначаються статтею 287 КАС України.

Справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби відносяться до категорії термінових адміністративних справ, які розглядаються з урахуванням положень ст.ст. 268, 269, 271, 272 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року у справі №420/2901/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов`язання Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі виплатити гр. ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року у розмірі 73869,78 грн. задоволено.

Зобов`язаноСуворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі виплатити гр. ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року у розмірі 73869,78 грн.

Стягнуто з Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. 20.08.2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи №420/2901/19.

Як вбачається з КП «Діловодство спеціалізованого суду», ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року у справі №420/2901/19 замінено сторону у виконавчому провадженні по справі №420/2901/19 боржника Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, 5).

10.07.2020 року відкрито виконавче провадження №62530908 з виконання виконавчого листа №420/2109/19 (а.с.15-16); вказано боржнику про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 24.07.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 420/2901/19 повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про те, що рішенням 86 від 05.08.2019 року ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року та нараховано доплату в сумі 73869,78 грн., яка буде виплачена згідно з абзацом 14 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», зазначена сума обліковується в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України. Головне управління зі свого боку та в межах своїх повноважень виконало вимоги постанови від 10.07.2020 року ВП№62530908 у добровільному порядку, у зв`язку з чим просило винести постанову про закінчення викопавчого провадження відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та надіслати зазначену постанову на адресу Головного управління. (а.с.17).

26.03.2021 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №62530908 за невиконання вимог виконавчого листа №420/2901/19, виданого 20.08.2019 року Одеським окружним адміністративним судом на боржника Головне управління Пенсійного фонду України накладено штраф у розмірі 5100 грн. (а.с.19-20).

Постанова отримана ГУПФ України в Одеській області 30.03.2021 року.

05.04.2021 року позивач надіслав відповідачу лист, в якому зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 по справі №420/2901/19, Головним управлінням рішенням від 05.08.2019 №86 ОСОБА_1 нарахована пенсія за період з 01.08.2018 по 31.01.2019 та нараховано доплату в розмірі 73869,78 грн. Так, ОСОБА_2 є внутрішньо-переміщеною особою. Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України „Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706-VІІ. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України ,,Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб Кабінет Міністрів України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону. Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України та підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених статтями 85, 87 Конституції України, у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України, в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання (частини друга, третя статті 113, частина перша статті 117 Основного Закону України). Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 14» 788) суми пенсій, які не виплачені за період до місяця відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що окремого порядку Кабінетом Міністрів України не прийнято, для виконання судового рішення Головне управління звернулось до Пенсійного фонду України листом від 05.08.2020 року № 1500-0401-9/53753 з проханням надати дозвіл на виплату нарахованого боргу ОСОБА_3 в сумі 73869,78 грн. Листом від 27.08.2020 №2800-030202-9/27260 Пенсійний фонд України повідомив, що виплату пенсії з 01.08.2018 по 31.01.2019 ОСОБА_1 буде здійснено з урахуванням вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 05.11.2014 року після прийняття Кабінетом Міністрів України передбаченого вказаною нормою окремого порядку Відсутність постанови Кабінету Міністрів України, якою було б визначено порядок та умови реалізації пенсійним органом покладених на нього обов`язків, не дає підстав пенсійному органу вчиняти будь-які дії. Покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата недоотриманої пенсії за період з 01.08.2018 по 31.01.2019 в сумі 73869,78 грн. буде здійснена за умови затвердження окремого порядку Кабінету Міністрів України та виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Інформація про виконання рішення по справі № 420/2901/19 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень. Враховуючи вищевикладене, позивач просив закінчити виконавче провадження № 62530908 на підставі ч. 1 п. 9 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку із фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.21).

Разом з листом направлені:

- ксерокопія рішення №586 від 05.08.2019 року (а.с.23-27);

- ксерокопія протоколу за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року (а.с.28);

- витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с.29);

- копія листа ГУ ПФУ в Одеській області до Пенсійного фонду України від 05.08.2020 року №1500-0401-9/53753 (а.с.30);

- копія листа Пенсійного фонду України від 27.08.2020 року №2800-030202-9/27260, відповідно до якого, розглянувши лист від 05.08.2020 № 1500-0401-9/53753, повідомлено, що відповідно до зазначених у листі умов та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 по справі № 420/2901/19, щодо ОСОБА_1 (ПС 86) виплату пенсії за визначений рішенням суду період буде здійснено з урахуванням вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788) після прийняття Кабінетом Міністрів України передбаченого вказаною нормою окремого порядку (а.с.31).

27.09.2022 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ВП №62530908 за невиконання вимог виконавчого листа №420/2901/20, виданого 20.08.2019 року Одеським окружним адміністративним судом на боржника Головне управління Пенсійного фонду України накладено штраф у розмірі 10200 грн. (а.с.33-35).

Постанова прийнята на підставі ст.ст.63,75 ЗУ «Про виконавче провадження».

06.10.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області

надіслало Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) лист №1500-0502-5/104000 про виконання рішення, в якому зазначило про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Нараховані суми пенсій за минулий період підлягають виплаті на умовах порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року №1165. Саме цим Порядком визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень компенсації втрати частину доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат. Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Пенсійні виплати за минулий період з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису. Кошти на фінансування видатків, передбачених Порядком № 1165, та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачаються у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду і визначаються в межах граничних обсягів видатків державного бюджету за цією програмою. Однак, в зв`язку з введенням воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік на сьогодні не затверджено.

Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюються за рахунок державного бюджету, буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік після його затвердження. У зв`язку з набранням чинності постанови Кабінезу Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги, починаючи з 01.04.2021 фінансування пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, здійснюється Пенсійним фондом України. Проведення виплат відповідно до Порядку № 1165 не може бути здійснено за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що надійшли від сплати єдиного внеску, а буде здійснюватись лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.? Головним управлінням постійно вчиняються всі можливі дії в межах наданих повноважень, задля можливості проведення виплати доплати пенсії ОСОБА_4 , яка була нарахована під час виконання рішення суду.

Отже, невиконання судового рішення Головним управлінням в частині виплати вказаної доплати пенсії не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки Головним управлінням на виконання судового рішення проведені нарахування доплати пенсії Позивача, але з зазначених вище поважних причин виплата нарахованої доплати пенсії не здійснена. У зв`язку із прийняттям Порядку №1165, виплата боргу ОСОБА_1 за період з 01.08.201 8 року по 31.01.2019 року в сумі 73869,78 грн буде здійснюватися Головним управлінням невідкладно після отримання відповідного фінансування на визначених ним умовах та механізмів. Таким чином, покладені Одеським окружним адміністративним судом рішення від 20.08.2019 по справі №420/2901/19 зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на Головне управління (а.с.37-39).

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, примусове виконання рішення суду за приписами вказаного Закону розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із ч.6 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі 10200,00 грн.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 26.03.2021 року ВП №62530908 про накладення на позивача штрафу у сумі 5100грн. за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року у справі №420/2901/19 є чинною, не оскаржена позивачем (доказів зворотнього матеріали справи не містять).

Копія постанови від 26.03.2021 року була отримана позивачем 30.03.2021 року та зареєстрована за вх№5517/14 (а.с.18).

Отже ГУПФ України в Одеській області, отримавши постанову відповідача від 26.03.2021 року погодилось із наявністю у виконавця підстав (в даному випадку невиконання рішення суду від 11.07.2019 року) для накладення на нього штрафу у розмірі 5100грн. та не довело поважність причин для такого невиконання.

Норми ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» надають державному виконавцю право у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у тому самому порядку накласти на боржника штраф у подвійному розмірі.

Повторне невиконання рішення суд без поважних причин не спростовано позивачем у розглядуваній справі, та за наявності чинної постанови від 26.03.2021 року, державним виконавцем послідовно, у відповідності до норм ЗУ «Про виконавче провадження» прийнято оскаржувану постанову від 27.09.2021 року.

Суд відхиляє аргументи позивача стосовно поважності причин невиконання рішення суду з посиланням на відсутність фінансування, незатвердження Кабміном України окремого порядку, тощо, констатуючи, що це не спростовує обставину повторності невиконання рішення суду.

Невиплата коштів за рішенням суду триває більше трьох років, нарахування позивачем суми доплати за рішенням неможливо вважати виконанням рішення про виплату суми доплати, а поважність причин для цього не доведена боржником за виконавчим провадженням.

Боржник зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин, зокрема, через відсутність коштів. Проте, таких доказів позивач державному виконавцю не надав.

Повна відсутність інформації у державного виконавця щодо обсягу коштів, які надішли на виконання судових рішень, обсягу коштів, які сплачені позивачем стягувачам в порядку черговості надходження судових рішень, що набрали законної сили, свідчить про непрозорість процесу задоволення позивачем вимог стягувачів у виконавчих провадженнях та робить неможливим для державного виконавця оцінити поважність причини невиконання судового рішення в конкретному виконавчому провадженні. При цьому обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини.

Такі докази не були надані державному виконавцю, про що він безпосередньо зазначив в оскаржуваній постанові, їх існування не підтверджено і в процесі судового розгляду справи.

Суд також зауважує, що у прохальній частині позовної заяви позивачем допущена описка у номері оскаржуваної постанови (ВП №625309086), хоча в тексті заяви йдеться про постанову ВП №62530908 від 27.09.2022 року.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат за рахунок відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (, адреса: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.287, 293 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.