Справа № 522/12484/22
Суддя: Ковтун Ю. І.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/522/339/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої - судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

представника позивача адвоката Ворсуляка О.В.,

представника відповідача Саркісяна А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 , вданий посольством республіки Таджикистан у м. Києві 23.12.2020, адреса проживання: АДРЕСА_1 ), яка подана адвокатом Ворсуляком Олександром Валентиновичем (адреса: 65003, м.Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 103 оф. 706) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ 3781184, місцезнаходження: 65014, м.Одеса, вул. Преображенська, 44) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДМС України в Одеській області № 592 від 23.08.2022 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Таджикистану ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що не відповідає дійсності інформація, яка міститься в оскаржуваному рішенні по те, що 23.08.2022 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено ОСОБА_1 , оскільки позивач не прибував добровільно до відділу ГУ ДМС України в Одеській області, а був доставлений туди співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області з ділянки автошляху Київ-Одеса. При цьому протокол про адміністративне затримання позивача не складався. Органи ДМС почали відносно позивача процедуру оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 203 КУпАП, фактично затримавши його, але без складання протоколу про адміністративне затримання і без повідомлення Центру безоплатної правової допомоги. Також посилається на те, що позивач не дуже добре володіє російською мовою та українською мовою не володіє зовсім. Позивач підписував протокол про адміністративне правопорушення «навмання», не знаючи про свої права, у тому числі ті, що міг вимагати від працівників ДМС оформити його адміністративне затримання. Позивачу вказували графи, де він має поставити підпис, запевняли у безальтернативності притягнення його до адміністративної відповідальності, але при цьому запевняли, що після сплати штрафу в сумі 1700 гривень він зможе подати документи для легалізації в Україні. Також зазначив, що право позивача на послуги перекладача гарантується нормами КУпАП (ст. 268, 274),Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом №-825 від 28.08.2013, проте перекладач забезпечений не був. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався за відсутності позивача, тобто проведений формально, шляхом друкування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Іншим суттєвим порушенням, допущеним посадовими особами відповідача щодо позивача, є неврахування складу сім`ї позивача, а саме, що позивач одружений та має трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та діти документовані посвідками на постійне проживання, а брат отримав громадянство України. Про вказані обставини позивач неодноразово зазначав, а на місці затримання навіть показував документи членів сім`ї. Також позивач казав, що є єдиним годувальником сім`ї і планує звернутися до міграційного органу для легалізації в Україні хоч наступного дня, показував фотокопії паспорту рідного брата, який набув громадянства України. Зазначив, що прийняття такого суворого рішення, як примусове повернення позивача в країну походження, буде непропорційним втручанням не тільки у його права, але і у права його неповнолітніх дітей.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2022року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Вказаною ухвалою суду також було витребувано у Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області належним чином завірені копії матеріалів особової (міграційної) справи ОСОБА_1 .

06.10.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ГУ ДМС України в Одеській області позов не визнає, посилаючись на те, що позивач знаходиться на території України без законних на те підстав. З 30.03.2018 по теперішній час позивач не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища. ГУ ДМС України в Одеській області 23.08.2022 прийняте рішення № 592 про примусове повернення в країну походження громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 21.09.2022. Посилання позивача на те, що при розгляді матеріалів справи йому не надали можливість реалізувати право на професійну правничу допомогу не відповідають дійсності, оскільки останній в адміністративному порядку не затримувався, особисті речі у тому числі мобільний телефон у нього не відбиралися. Чому позивач не реалізував своє право на професійну допомогу, не відомо, але це його право. Позивач за жодною із конвенційних ознак на батьківщині не переслідувався, побоювання стати жертвою переслідувань достовірними доводами не підтверджуються, інформаційні матеріали носять загальний характер і свідчать, що позивач не тікав від небезпеки, рятуючи своє життя, а залишив територію Республіки Таджикистан добровільно. В матеріалах справи також відсутні факти, які б підтверджували можливість застосування до позивача смертної кари, катування чи нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання в країні походження та серйозна особиста загроза життю особи з причин недиференційованого насилля в умовах внутрішнього збройного конфлікту. Також зазначив, що під час надання пояснень та розписки, яка є невід`ємною частиною рішення № 592 від 23.08.2022, позивач визнав суть скоєного правопорушення, прописом вказав перекладача не потребує, та підтвердив власноручним підписом. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 23.08.2022 позивач також зазначив про відсутність необхідності залучення перекладача про що міститься відповідний підпис позивача. На всіх етапах підготовки матеріалів про примусове повернення позивачу неодноразово був запропонований перекладач та всі дії співробітників ГУ ДМС в Одеській області були роз`ясненні позивачу зрозумілою йому мовою. Також позивачу була доведена інформація про можливість звернення до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, та про те, що рішення Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області позивач може оскаржити в судовому порядку. Крім того, зазначив про те, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України, факт батьківства відповідача не спростовує зазначених порушень законодавства (а.с. 54 69).

10.10.2022 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що в матеріалах справи відсутня письмова відмова позивача від перекладача мовою, яку він розуміє. Підписи позивача проставлені в місцях, де відомості про непотрібність перекладача надруковані українською мовою. Запис, виконаний позивачем російською мовою «не нужен», вказує, що для позивача прийнятна російська мова, яку він більш-менш розуміє. Проте всі документи, у тому числі пояснення позивача, виконані українською мовою, що не може вважатися мовою, прийнятною для позивача, оскільки він знає всього декілька українських слів. Позивач навіть не розумів слова «перекладач», яке надруковано в документах. Зазначив, що у поясненні надруковано від імені позивача українською мовою, що він є громадянином Туркменістану, хоча він є громадянин Таджикистану. Позивачеві було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол, наслідком чого буде сплата штрафу, після чого він буде вільним. Про можливі наслідки у виді зобов`язання його залишити територію України позивачеві ніхто не повідомляв. Про це йому сказали тільки тоді, коли він підписав усі документи.

Представник позивача адвокат Ворсуляк О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до матеріалів справи, 23.08.2022 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено громадянина Таджикистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті проведеної перевірки та відібраних у ОСОБА_1 пояснень було встановлено, що ОСОБА_2 на території України перебуває незаконно.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців на території України, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області 23.08.2022 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 008711 (а.с. 74).

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.08.2022 серії ПН МОД № 008788, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с. 75).

23.08.2022 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення №592 про примусове повернення в країну походження громадянина Таджикистану ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 21.09.2022 (а.с. 77 80).

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773 (далі Закон України № 3773).

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України № 3773, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини 1 статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у його діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII в редакції від 19.04.2020 з особою, яка не розуміє державної мови, працівник органу правопорядку, розвідувального органу, державного органу спеціального призначення з правоохоронними функціями може спілкуватися мовою, прийнятною для сторін, а також за допомогою перекладача.

У відповідності до розділу ІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150, рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Крім того, право іноземця на перекладача закріплено в пункті 1 статті 5 Декларації про права людини відносно осіб, що не є громадянами країни, в якій проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13.12.1985 на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною.

У пункті 2 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також визначено, що кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього.

Про важливість забезпечення права особи на перекладача неодноразово наголошувалось в рішеннях Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН» від 28.11.1978, рішення у справі «Камазінскі проти Австрії» від 19.12.1989 та рішення у справі «Артіко проти Італії» від 30.05.1980).

Крім того, дотримання права іноземця на перекладача при прийнятті суб`єктом владних повноважень рішень відносно нього є достатньою і необхідною правовою підставою вважати, що він обізнаний з його змістом і сутністю, а отже, знає або повинен знати про втручання в його права.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі № 522/14605/17.

23.08.2022 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення №592 про примусове повернення в країну походження громадянина Таджикистану ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 21.09.2022. Вказане рішення складено українською мовою.

Як свідчать матеріали справи, громадянин Таджикистану ОСОБА_2 надав розписку про повідомлення йому рішення щодо примусового повернення та зобов`язання залишити територію України не пізніше 21.09.2022 без участі перекладача.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є громадянином Таджикистану, українською мовою не володіє. Наявність у вказаній розписці (графа «перекладач») запису «не нужен» не свідчить про те, що громадянину Таджикистану ОСОБА_8 зрозуміло зміст оскаржуваного рішення про примусове повернення.

У судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що позивачу з адміністративного провадження стало зрозуміло лише те, що на нього буде накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., а далі він зможе документуватися у встановленому законом порядку, суті оскаржуваного рішення не розумів.

Під час розгляду справи представник відповідача зазначив, що спілкування працівників міграційної служби з позивачем проводилось російською мовою. Проте на переконання суду, вказане не свідчить, що позивач мав змогу в повній мірі розуміти зміст дій та рішень, що приймалися відносно нього службовими особами, його наслідків та мав можливість належним чином реалізувати свої права.

Більш того, в матеріалах справи наявні пояснення позивача від 23.08.2022 складені українською мовою, які містять підпис позивача у графі «В участі перекладача потребую». Доводи представника відповідача про допущення співробітником міграційної служби технічної помилки при оформленні пояснень суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Поряд з цим, суд не може залишити поза увагою ту обставину, що позивач одружений з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та має трьох дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дружина та діти позивача документовані посвідками на постійне проживання в Україні. Факт наявності у позивача сім`ї та неповнолітніх дітей на території України не з`ясовувався та не перевірявся співробітниками міграційної служби під час прийняття оскаржуваного рішення, а тому суд вважає, що таке прийнято непропорційно, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження.

Керуючись ст.ст. 72, 74, 77, 90, 268-271, 288 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області №592 від 23.08.2022 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Таджикистану ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.І.Ковтун