Справа № 420/7603/22
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7603/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ МИР» (вул. Миколаївське шосе, 5 км, м. Херсон, 73003) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, 6578) про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ МИР» (далі ТОВ «СТРОЙ МИР») до Одеської митниці, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарiв №UA500020/2022/000205/2 від 24.05.2022 року.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму судових витрат та суму на правничу допомогу.

Позивач зазначив, що 24.05.2022 року TOB «СТРОЙ МИР», звернулось до відповідача у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару частини меблів: колесо меблеве, ролики у асортименті; фурнітура меблева, сталева з недорогоцінних чорних металів: амортизатор газовий, ексцентрик, тримач для штанги, петля ліфт юніор, сушарка для посуду, штанга висувна у асортименті; меблева фурнітура з недогороцінних металів, вішалки для бокалів полиці у асортименті; частини меблів з недогороцінних металів: ніжка меблева у асортименті; замок металевий сталевий для дверей у шафі; кріпильні вироби та фурнітура з пластмас: опорна нжка, підп`ятник регульований у асортименті, країна виробництва - Китай з митною декларацією (далі МД) №UA500020/2022/009454 від 23.05.2022 року.

24.05.2022 року TOB «СТРОЙ МИР» було отримано Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000205/2, прийняте Одеською митницею.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару зазначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Відповідно до умов контракту та інвойсу від 27.12.2021 №2186545 поставка товару здійснюється на умовах CIF порт Одеса, відповідно до погоджених правил Інкотермс у викладені 2010. Вказані умови поставки передбачають, що продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго. Однак, в документах, що надані до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до вказаної умови поставки товару. Умови оплати товару згідно зовнішньоекономічного контракта від №CH-UA-18/01/17 №CH-UA-18/01/17: можливо 100% на протязі 30 днів після одержання товару на складі, або можлива передплата, але в наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо умов оплати товару. З жодного наявного документу неможливо ідентифікувати визначені умови оплати.

Позивач не згодний з рішенням про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000205/2 від 24.05.2022 року, вважає його протиправним, оскільки згідно зовнішньоекономічного договору ціна імпортованого позивачем товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, як передбачено у інвойсі від 27.12.2021 та визначених умов поставки CIF порт Одеса передбачених контрактом №CH-UA-18/01/17 укладенним між TOB «СТРОЙ МИР» та FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO., LTD, продавцем

Позивач вважає, що відповідачу були надані всі документи, які підтверджували митну вартість товару за договором та зазначає, що не надання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на постанову Верховного Суду у справі №821/289/18, який висловив правову позицію, що умовами поставки за контрактом є базис поставки CIF, відповідно до якого саме постачальник поніс витрати на страхування товару і ці витрати включені до наданої постачальником ціни. За таких умов, вимоги щодо надання доказів розміру витрат на страхування є незаконними та безпідставними.

Позивач зазначає, що відповідачем не враховані погоджені сторонами зовнішньоекономічного контракту умови поставки товару та надані до митного оформлення документи, з яких вбачається, що вартість упаковки входить до ціни товару та протиправно скориговано вартість товару.

Ухвалою суду від 06.06.2022 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 27.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

До суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

- у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі тощо) відсутні дані щодо складової митної вартості товарів - пакування, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- в документах, що надані до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі;

- в наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо умов оплати товару.

Відповідач вважає, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, вказане виключало можливість перевірки митним частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Також відповідач зазначає, що декларантом надіслано лист №Б/Н від 24.05.2022 про відмову надавати витребувані документи, також в листі зазначено, що на вимогу митного органу надається в якості додаткових документів прайс лист від 15.12.2021 та комерційна пропозиція від 21.12.2021 з чого митним органом було зроблено висновок про неможливість визначення митної вартості за ціною угоди. Таким чином, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах.

Зазначені обставини у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митниці у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Крім того, представник відповідача зазначає, що за допомогою інформації, отриманоп за результатами здiйснення митного контролю з зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиноп автоматизовано інформаційної системи (ЄAIC), АСМО «Інспектор-2006» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здiйснено, є більшим ніж заявлено декларантом.

Таким чином, представник відповідача вважає, що прийняте оскаржуване рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 17.01.2018 року позивачем TOB «СТРОЙ МИР (покупець) укладений з FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO., LTD (продавець) контракт №CH-UA-18/01/17, відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати, а покупець прийняти та оплатити товар в номенклатурі, кількості та цінам, згідно супровідних документів. (а.с. 18)

Відповідно до п. 3.1. контракту №CH-UA-18/01/17 від 17.01.2018 поставка товару здійснюється на умовах CIF ODESSA/CHERNOMORSKY/YUZHNIY, відповідно до погоджених правил Інкотермс у викладені 2010 (а.с. 18).

Згідно п. 4.1. контракту №CH-UA-18/01/17, ціна за одиницю товару, зазначена у товаросупровідних документах (а.с. 18 зворотня сторона).

Відповідно до п. 4.2. контракту №CH-UA-18/01/17, ціни зазначені у дійсному контракті вже включили в себе вартість упаковки, маркировки в яких постачається товар.(а.с. 18 зворотня сторона).

У інвойсі від 27.12.2021 №2186545 передбачено, що відповідно до визначених у зовнішньоекономічному контракті №CH-UA-18/01/17 від 17.01.2018 поставка товару здійснюється на умовах CIF ODESSA (а.с. 16)

Відповідно до п. 5.5., 5.6. контракту №CH-UA-18/01/17 від 17.01.2018 оплата за товар здійснюється покупцем на наступних умовах: 100% оплата в продовж 30 днів після отримання товару на склад. Можлива передплата (випадки зміни умов регулюються додатковими угодами). (а.с. 18 зворотня сторона).

Декларант здійснив декларування поставленого в Україну товару за митною декларацією №UA500020/2022/009454, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору на загальну суму 10 640,75 дол. США (а.с.22).

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МКУ (контракт на поставку №CH-UA-18/01/17 від 17.01.2018, доповнення до контракту №CH-UA-18/01/17 від 18.11.2021, рахунок-фактура (інвойс) від 27.12.2, коносамент №ZYTC211207601, пакувальний лист від 27.12.2021.

Проте відповідачем прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000205/2 від 24.05.2022 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA500020/2021/000363 від 24.05.2022.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 24.05.2022 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності, а саме: відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Відповідно до умов контракту та інвойсу від 27.12.2021 №2186545 поставка товару здійснюється на умовах CIF порт Одеса, відповідно до погоджених правил Інкотермс у викладені 2010. Вказані умови поставки передбачають, що продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго. Однак, в документах, що надані до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до вказаної умови поставки товару. Умови оплати товару згідо зовнішньоекономічного контракта від №CH-UA-18/01/17 №CH-UA-18/01/17: можливо 100% на протязі 30 днів після одержання товару на складі, або можлива передплата, але в наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо умов оплати товару. З жодного наявного документу неможливо ідентифікувати визначені умови оплати.

В рішенні надано позивачу строк для надання додаткових документів протягом 10 календарних днів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації ураїни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеритики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Також в рішенні зазначено, позивач що представник декларанта у листі від 24.05.2022 №Б/Н повідомив про відмову надати витребувані документи та надав додаткові документи, а саме прайс лист від 15.12.2021 та комерційну пропозицію від 21.12.2021, в які, як зазначив відповідач, не містять всіх необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданими: прайс листом, комерційною пропозицією та партією товару, яка ввозиться.

Одеська митниця приймаючи Рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість другорядним резервним методом, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000205/2 від 24.05.2022 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. Між тим, інвойс №2186545 від 27.12.2021 передбачає ціну товару у розмірі 10 640,75 дол. США (а.с.16 зворотня сторона), що відповідає сумі за рахунком у поданій позивачем декларації №UA500020/2022/009454. Згідно пакувального листа від 27.12.2021 вага брутто становить 11 481,7 кг, а вага нетто 11061,38 (а.с.30 зворотня сторона), що відповідає зазначеній вазі товару у декларації позивача №UA500020/2022/009454. Відповідно до пакувального листа від 27.12.2021 весь товар запакований у 1167 коробок (а.с. 30 зворотня сторона), що відповідає кількості коробок зазначеній у митній декларації позивача. Згідно наданого коносаменту №ZYTC211207601 кількість коробок з товаром становить 1167 одиниць, загальна вага брутто яких становить 11 481,7 кг, що також відповідає інформації у митній декларації №UA500020/2022/009454.

Таким чином, в договорі, декларації, інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей не міститься.

Між тим, відповідно до наявного в матеріалах справи контракту на поставку №CH-UA-18/01/17 від 17.01.2018 зазначено, що оплата за товар покупцем здійснюється на умовах 100% оплати впродовж 30 днів, після отримання товару на склад.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні №UA500020/2022/000205/2 від 24.05.2022 року підстави для його прийняття, як розбіжності в документах, які не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, є неспроможними.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням за документами поданими позивачем до митного органу з огляду на наступне.

На підставі контракту №CH-UA-18/01/17, який наданий митному органу, згідно п. 3.1., 4.2. якого передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах CIF ODESSA/ CHERNOMORSKY/ YUZHNIY, відповідно до погоджених правил Інкотермс у викладені 2010, ціни зазначені у дійсному контракті вже включили в себе вартість упаковки, маркировки в яких постачається товар. Таким чином, є безпідставним послання відповідача на те, що неможливість відокремлення вартості упаковки від вартості товару впливає на митну вартість ввезеного товару.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в яких Верховний суд зазначив, що відповідно до пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15)

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Такі докази не містяться і в матеріалах даної справи №420/7603/22.

Так, відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України: декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. Відповідно до умов контракту поставка здійснювалась на умовах CIF-Одеса, Чорноморськ, Южний. Таким чином, згідно умов контракту всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування вже були включені Продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах, а тому надання додаткових документів, в яких в тому числі й окремо визначається вартість пакування та маркування митним законодавством не передбачається.

А відтак, вказана обставина не може бути підставою для коригування митної вартості. Відповідно до умов контракту та інвойсу поставка товару здійснюється на умовах поставки CIF Одеса, відповідно до погоджених правил Інкотермс у викладені 2010 р.

Вказані умови поставки передбачають, у тому числі, страхування товарів та те що продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго, як зазначено в договорі, щоб покупець мав право затребувати безпосередньо від страхового товариства і надати покупцеві страховий поліс або інше свідоцтво обсягу страхової відповідальності. Однак, в документах наданих до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товарів відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі.

Умовами поставки за контрактом є базис поставки CIF, відповідно до якого саме постачальник поніс витрати на страхування товару і ці витрати включені до наданої Постачальником ціни. За таких умов, вимоги щодо надання доказів розміру витрат на страхування є незаконними та безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі №821/289/18.

Щодо зауваження митного органу про те, що з жодного наявного документу неможливо ідентифікувати визначені умови оплати, суд зазначає наступне.

Згідно умов контракту «п.5.5. Умови оплати: 100 відсотків оплати протягом 30 днів, після отримання товар на склад. П.5.6. Можлива передплата (випадки змінення умов регулюються додатковими угодами).».

Між сторонами відсутні додаткові угоди щодо зміни умов оплати, а відтак при розрахунках сторони повинні керуватися п.5.5 Контракту. Тобто на момент проведення митного оформлення - оплати за товар здійснено ще не було, і відповідно надання документів, що підтверджують оплату за товар при здійсненні митного оформлення не передбачається можливим. До митного органу було надано інвойс вартість товару в якому повністю відповідають ціні вказаній в митній декларації. Відтак, вказана обставина не є підставою для коригування митної вартості.

З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги, а тому відповідачем безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів.

У постанові від 01.10.2013 по справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, яких дотримується й сучасна судова практика (постанова від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625, постанова від 11 лютого 2021 року по справі № 826/8228/16), що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 2 945 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем вищезазначених документів до суду надано не було.

Таким чином, станом на час прийняття рішення по справі позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), який виконаний адвокатом за час розгляду справи, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є умовою відповідно до вимог ч. 4 ст. 134 КАС України для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на надання правничої допомоги.

Відповідно на час розгляду справи у суду також відсутні підстави для розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 134,241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ МИР» (вул. Миколаївське шосе, 5 км, м. Херсон, 73003, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631), про визнання протиправними та скасування рішення та карти відмови - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000205/2 від 24.05.2022 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ МИР» судовий збір у розмірі 2 945 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса