Справа № 160/11981/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 листопада 2022 року Справа 160/11981/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Турової О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про залишення без розгляду позовної заяви у справі №160/11981/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України , в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 28.03.2016 по 28.02.2018 роки включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.03.2016 по 28.02.2018 роки включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 76699,95 гривень з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 26.03.2021 роки включно у фіксованому розмірі 4463,15 гривень в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 гривень в місяць за період з 01.03.2018 по 26.03.2021 роки включно у загальній сумі 165190,00 гривень відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 з урахуванням раніше виплачених сум.

Також у позовній заяві позивачем висловлено клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 року позовна заява була залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду належних доказів надсилання іншим учасникам справи копій позовної заяви та всіх доданих до неї документів.

На виконання вимог вказаної ухвали суду 15.08.2022 року позивачем 30.08.2022р. усунуті означені недоліки позовної заяви та надано докази надсилання іншим учасникам справи копій позовної заяви та всіх доданих до неї документів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/11981/22 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 06.10.2022 року та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії такої ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Також, вищевказаною ухвалою суду витребувано у Військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії документів, а саме: довідки про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28.03.2016 по 26.03.2021; довідки про розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 28.03.2016 по 26.03.2021 із зазначенням місяців за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців), які були застосовані при розрахунку такої індексації.

04.10.2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а також клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування клопотання про залишення позовної заяви без розгляду зазначається, що позивачем при пред`явленні позову пропущено строк звернення до суду, встановлений ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Так, відповідно до ч.1 ст.1 та ч.16 ст.2 Закону України Про державну службу державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Дія Закону України Про державну службу поширюється на державних службовців військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових форму утворених відповідно до закону. При цьому, даний спір є публічно-правовим спором і позовні вимоги позивача безпосередньо пов`язані із проходженням ним публічної служби, тому розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Отже, позивач дізнався про можливе порушення його прав під час звільнення із служби 26.03.2021р., про що свідчить копія із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про звільнення із військової частини позивача. Таким чином, на думку відповідача, пропуск позивачем місячного строку звернення до суду є підставою для залишення його позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст. ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та подане відповідачем клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, проаналізувавши зміст норм процесуального права, що регулюють це питання, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вищевказаного клопотання у повному обсязі, з огляду на таке.

Як слідує з позовної заяви, ОСОБА_1 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у період з 28.03.2016р. по 26.03.2021р.

Так, відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.03.2016 року №94 був зарахований в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення з 28.03.2016р.

Наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 25.02.2021 №32 о/с старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту - начальника служби екологічної безпеки родів військ і служб, звільнено у запас у зв`язку з закінченням строку військової служби за контрактом відповідно до підпункту "а" пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, у зв`язку із закінченням строку військової служби за контрактом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 26.03.2021 року №73 (по стройовій частині) з позивачем з 26.03.2021 року припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та для взяття на військовий облік було направлено із зарахуванням згідно статті 26-2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та наказу командувача Національної гвардії України від 27.12.2016 року № 902 на службу у військовому оперативному резерві першої черги командира військової частини Національної гвардії України до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачеві індексацію грошового забезпечення за період служби з 28.03.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, а також вважаючи, що за період з 01.03.2018 року по 26.03.2021 року, включно, відповідач повинен був здійснити нарахування і виплату індексації грошового забезпечення позивача із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463 гривні 15 копійок відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку №1078, чого протиправно не вчинив, позивач 09.08.2022 року звернувся з цим позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд".

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, частина 2 статті 122 КАС України є загальною нормою, яка визначає строк звернення до суду і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частина 5 статті 122 КАС України є спеціальною нормою у розв`язанні спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби порівняно з нормою, яка міститься в частині другій статті 122 КАС України та встановлює шестимісячний строк звернення до суду.

Водночас частина 5 статті 122 КАС України є загальною нормою у розв`язанні спорів стосовно зазначених правовідносин у разі, якщо іншими законами встановлено інший строк звернення до суду в спорах щодо таких правовідносин.

У зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення).

Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078).

Суми індексації заробітної плати (грошового забезпечення) включаються до фонду оплати праці, а саме до складу додаткової заробітної плати (п.п.2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 р. №5). Тому не проведення індексації доходів працівників класифікується як порушення законодавства про працю.

Так, статтею 233 КЗпП України визначено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Згідно з ч.1 ст.233 КЗпП України (в тому числі в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби 26.03.2021р.) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом із цим, ч.2 ст.233 КЗпП України (в тому числі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (звільнення позивача з військової служби 26.03.2021р.)) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, право на звернення до суду з позовом щодо оплати праці не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України Про оплату праці зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині другої статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь яким-строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч.2 ст.233 Кодексу, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, аналіз наведених норм чинного законодавства з урахуванням положень Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 дає підстави для висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Спір про стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці (Рішення Конституційного суду України № 9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року).

Аналіз змісту ч.2 ст.233 КЗпП України свідчить про те, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2018 року у справі №134/1781/16-ц (провадження № 61-23397св18).

До того ж, на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належного військовослужбовцю суми грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 вересня 2021 року у справі №160/8332/20.

Враховуючи викладене, позивачем у спірних правовідносинах не було пропущено строк звернення до суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про залишення позовної заяви без розгляду у справі №160/11981/22.

Керуючись ст. 122, 123, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про залишення позовної заяви без розгляду у справі №160/11981/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Турова