Справа № 640/32167/21
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Київ №640/32167/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Розуменко А.Б.,

за участю представників (самопредставників) відповідачів:

Офісу Генерального прокурора - Були Р.Б.,

Кіровоградської обласної прокуратури - Гаврилюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач просить:

1) визнати протиправним і скасувати рішення Кадрової комісії №1 від 02.04.2020 №66 про неуспішне проходження позивачем атестації;

2) визнати протиправним і скасувати наказ керівника Кіровоградської обласної прокура-тури від 05.10.2021 №452к про звільнення позивача;

3) поновити позивача на посаді прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді Кіровоградської обласної прокуратури;

5) стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури середній заробіток за час вимуше-ного прогулу з 06.11.2021 по день фактичного виконання рішення відповідно до постанов КМ України від 08.02.1995 №100, від 11.12.2019 №1155 з урахуванням п. 3 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

Підстави позову: - неналежна робота програмного забезпечення та комп`ютерної техніки під час тестування 02.03.2020, що є загально відомими фактом; - підвищення тиску позивача під час проходження тесту; - неправомірне втручання у приватне життя позивача; - відсутність нормативно-правових актів, які встановлюють вимоги до програмного забезпечення при проведенні тестування з метою унеможливлення втручання третіх осіб щодо встановлення кінце-вого результату; - умови тестування не враховують спеціалізацію прокурорів: більшість питань стосувались кримінального права та процесу, а спеціалізацією позивача є цивільне, адміністра-тивне, господарське право і процес; - звернення до і під час проходження тесту до членів комісії щодо можливості припинення участі в тестуванні, на які їй повідомили, що такі дії прирівнюються до неявки на тестування; - завершення тестування у тяжкому фізичному стані; - подання заяви 03.03.2020 про надання можливості повторного проходження тесту через нена-лежні умови організації першого етапу тестування та відсутність відповіді на неї; - невмотивова-ність рішення кадрової комісії, яке не містить посилань на норми підзаконних актів, на підставі яких прийнято таке рішення; - створення кадрової комісії з порушенням, з огляду на відсутність відомостей про критерії добору окремих членів кадрової комісії та делегування до складу комісії представників іноземних держав та міжнародних організацій; - порушення вимог ст. 184 КЗпП України при звільненні позивача, оскільки вона є одинокою матір`ю, що виховує малолітню дитину ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Офіс Генерального прокурора подав відзив, в якому просить відмовити в позові з таких підстав: - правомірність втручання у приватне життя позивача і проходження нею атестації, що ґрунтується на законах України "Про прокуратуру" і "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" та переслідує легі-тимну мету відновлення довіри суспільства до функціонування органів прокуратури, забезпечує баланс між публічним інтересом суспільства на формування корпусу прокурорів та приватним інтересом на продовження служби в органах прокуратури; - повноважність Комісії і вмотиво-ваність її рішення, яке, з огляду на специфіку спірних правовідносин, не потребує додаткового обґрунтування; - делегування членів та призначення осіб до складу кадрових комісій і робочих груп є дискреційними повноваженнями міжнародних організацій та Генерального прокурора і не передбачає визначеної формалізованої процедури підтвердження відповідності осіб вимогам до членів кадрових комісій і робочих груп, відсутність якої (процедури) жодним чином не порушує прав прокурорів; - відсутність факту ліквідації чи реорганізації органів прокуратури не впливає на правомірність звільнення позивача; - особливості звільнення прокурорів передбачають ряд обмежень і заборон щодо поширення на них вимог трудового законодавства; - законодавство не передбачає врахування спеціалізації прокурорів при проведенні атестації; - позивач не наводить доводів невідповідності тестових питань вимогам законодавства; - під час атестації не порушено анонімність позивача, яка користувалась отриманим логіном і не вводила інших персональних даних; не було зафіксовано фактів втручання до програмного забезпечення від третіх осіб.

Кіровоградська обласна прокуратура подала відзив, в якому просить відмовити в позові з таких підстав: - правомірність оспорюваного рішення про звільнення позивача, яке прийнято відповідно до пп. 2 п. 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" і на підставі рішення Комісії про неуспішне проходження позивачем атестації; - вимоги КЗпП України не поширюють на позивача.

Інших заяв по суті справи сторонами не подано.

Під час розгляду справи представники (самопредставники) відповідачів заперечили проти позову з підстав, зазначених у відзивах.

Позивач до судового засідання не прибула. Ухвалою суду від 28.09.2022 відмовлено у задоволення клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Неявка позивача не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представників відповідачів, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач проходила службу на посаді прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Кіровоградської області.

Позивач подала заяву від 11.10.2019 про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

За результатами проведеного 02.03.2020 Кадровою комісією №1 іспиту у формі анонім-ного тестування позивач набрала 59 балів.

Кадровою комісією №1 прийнято рішення від 02.04.2020 №66 про неуспішне прохо-дження позивачем атестації за результатами іспиту у формі анонімного тестування з викорис-танням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Наказом Керівника Кіровоградської обласної прокуратури від 05.10.2021 №452к позивача звільнено із займаної посади з 05.10.2020 на підставі пп. 2 п. 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" та рішення Кадрової комісії №1.

Встановлені судом обставини не заперечуються сторонами і підтверджуються наявними у справі копіями: трудової книжки позивача, заяви позивача від 11.10.2019, відомостей про резуль-тати тестування, деталей іспиту, протоколу засідання Кадрової комісії №1 від 02.03.2020 №5 і додатку №2 до нього, протоколу засідання Кадрової комісії №1 від 02.04.2020 №7 і додатку №1 до нього, наказу прокуратури Кіровоградської області від 05.10.2021 №452к.

Спірні правовідносини виникли у сфері проходження публічної служби на посаді прокурора і стосуються правомірності звільнення прокурора за наслідками атестації.

Розглядаючи вимоги про визнання протиправним і скасування рішення кадрової комісії, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697) організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України від 19.09.2019 №113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113) запроваджено реформування системи органів прокуратури, у зв`язку з чим внесено ряд змін до Закону №1697, зокрема визначено, що систему прокуратури України становлять: Офіс Генераль-ного прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура (ст. 7 Закону №1697).

Прикінцевими і перехідними положеннями Закону №113 встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом (п. 7).

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п. 9).

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур (п. 11).

Предметом атестації є оцінка:

1) професійної компетентності прокурора;

2) професійної етики та доброчесності прокурора (п. 12).

Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонім-ного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам профе-сійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор (п. 13).

За результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором (п. 16).

Кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне прохо-дження прокурором атестації (п. 17).

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав:

<...>

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури (п. 19).

Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 затверджено Порядок прохо-дження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку №211 визначено прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту, який становить 70 балів.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №221 визначено, що прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Як встановлено судом, за результатами тестування позивач набрала 59 бали, що менше ніж прохідний бал.

Отже, оспорюване рішення Кадрової комісії №1 прийнято на підставі, в межах повнова-жень та у спосіб, що передбачений п.п. 9, 11, 16, 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113 та п.п. 4, 5 розділу ІІ Порядку №221.

Суд відхиляє твердження позивача щодо невмотивованості рішення кадрової комісії, оскільки останнє містить посилання на правові і фактичні підстави його прийняття. З огляду на суть спірних правовідносин наведене у рішенні кадрової комісії обґрунтування є чітким, зрозумілим і достатнім та не зумовлює правової невизначеності для особи, відносно якої його прийнято.

Суд відхиляє твердження позивача про неналежну роботу програмного забезпечення 02.03.2020, оскільки відповідних доказів на підтвердження цієї обставини позивач не надала. Позивач зазначила про вказану обставину як загальновідомий факт, але нічим не аргументувала своє твердження. Водночас суду такі обставини не відомі, тому підстав для визнання їх загальновідомими і звільнення позивача від доказування цих обставин у суду не має. Крім того, згідно з протоколом №5 засідання Кадрової комісії №1 від 02.03.2020 (шосте питання порядку денного) технічні проблеми стосувались тестування груп І і ІІ, яке розпочалось о 19:00 та о 21:30, у зв`язку з чим прийнято рішення про перенесення тестування. Водночас тестування позивача проведено з 9:24 по 10:27, що підтверджується деталями іспиту.

Суд відхиляє твердження позивача про тяжкий фізичний стан, оскільки вказані обставини нічим не підтвердженні. Також, позивач не надала доказів звернення до членів комісії із заявою про неможливість складення іспиту у зв`язку із станом здоров`я.

Суд відхиляє твердження про подання заяви 03.03.2020 про надання можливості повтор-ного проходження тесту, оскільки вказана обставина не підтверджена відповідними доказами. Водночас, згідно з протоколом №7 засідання Кадрової комісії №1 від 02.04.2020 (перше питання порядку денного) і Додатку №1 станом на 02.04.2020 заяв за результатами проходження тестування від позивача не надійшло.

Суд відхиляє твердження позивача про неправомірність атестації та втручання в її приват-не життя, зважаючи на те, що атестація прокурорів передбачена законом; умови і порядок проходження атестації визначені законом і Порядком №221, який затверджений рішенням уповноваженої особи на виконання закону і опублікований на вебсайті Генеральної прокуратури України; позивач у заяві вільно виявила намір пройти атестацію, погодившись із застосуванням до неї процедур та умов проведення атестації і будучи обізнаною з наслідками її проходження (непроходження). При цьому суд враховує висновки Верховного Суду у п. 69 постанови від 21.09.2021 №200/5038/20-а про те, що втручання у приватне життя передбачено законом і переслідує абсолютно легітимну мету відновлення довіри суспільства до функціонування органів прокуратури України; міра втручання з боку держави у сферу приватного життя особи в аспекті професійної діяльності в цьому разі є повністю співставною зі ступенем втручання держави з аналогічною метою в діяльність особи на посаді професійного судді, що було визнано і законним, і конституційним згідно з висновком Конституційного Суду України від 20.01.2016 №1-в/2016.

Суд відхиляє твердження позивача про неправомірність формування кадрової комісії, оскільки правові підстави діяльності Комісії та порядок її утворення визначені Законом №113 і Порядком роботи кадрових комісій, затвердженим наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233, прийнятим на виконання цього Закону і опублікованим на веб-сайті Генераль-ної прокуратури України. Кадрову комісію утворено уповноваженою особою - Генеральним прокурором. Відсутність відомостей щодо критеріїв добору окремих членів Кадрової комісії №1 (Дроздач С., Камєнєв М., Перникоза С. ) на предмет їх компетентності та наявності необхідних професійних і моральних якостей, не означає, що названі члени таким вимогам не відповідають. Дискреційні повноваження щодо утворення кадрових комісій належать Генеральному прокурору і порядок їх утворення не передбачає визначеної формалізованої процедури підтвердження відповідності кандидатів вимогам до членів кадрових комісій.

Суд відхиляє твердження позивача щодо не врахування її спеціалізації, оскільки це не передбачено законодавством; конкретних зауважень щодо правильності тестів і наданих відпові-дей позивач не зазначила. Позивач не зазначила фактів і не надала доказів, підтверджуючих порушення анонімності атестації позивача, втручання в роботу комп`ютерної техніки. Відсутність нормативно-правових актів, які встановлюють вимоги до програмного забезпечення при проведенні тестування, не свідчить про такі факти і не ставить під сумнім результат тестів.

Отже, оцінивши усі суттєві аргументи позивача, суд зазначає, що нею не доведено проти-правність оспорюваного рішення кадрової комісії, а судом не встановлено порушення цим рішенням критеріїв, встановлених ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим у задоволенні вимоги про визнання його протиправним і скасування належить відмовити.

Розглядаючи вимоги про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, суд зважає на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону №1697 прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Як зазначено в оспорюваному наказі, його прийнято на підставі ст. 11 Закону №1697, п. 3, пп. 2 п. 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113.

Як вже зазначав суд, пп. 2 п. 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113 передбачено звільнення прокурора керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Враховуючи наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації, суд зазначає про наявність у відповідача підстав для прийняття рішення про її звільнення відповідно до пп. 2 п. 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113.

Суд відхиляє твердження позивача про те, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації не є підставою для звільнення, оскільки таке твердження суперечить пп. 2 п. 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113. Згідно із ст. 4 Закону №1697 організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються, у т.ч. іншими законами. До таких законів відноситься і Закон №113, положення якого щодо необхідності проходження атестації та її наслідків є чіткими і зрозумілими.

Суд відхиляє твердження позивача про порушення відповідачем вимог ст. 184 КЗпП України, зважаючи на таке.

Позивач є одинокою матір`ю, що виховує малолітню дитину ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Згідно з ч. 5 ст. 32 КЗпП України переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус.

Згідно ч. 4 ст. 40 КЗпП України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Згідно з ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням.

Верховний Суд у постановах від 31.01.2018 у справі №803/31/16, від 30.07.2019 у справі №804/406/16, від 08.08.2019 у справі №813/150/16 зазначав, що порядок звільнення прокурора з посади визначено спеціальним законодавством, в той час, як трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Як вже зазначав суд, організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, законами №1697 і №113, які є спеціальними до спірних правовідносин.

Згідно з ч. 5 ст. 51 Закону №1697 на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Отже, положення ч. 3 ст. 184 КЗпП України на спірні правовідносини не поширюються, позаяк останні врегульовані нормами спеціального законодавства - законами №1697 і №113. Крім того, припинення трудового договору відбулося з підстав передбачених законом, а не у зв`язку із звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Отже, оцінивши усі суттєві аргументи позивача, суд зазначає, що нею не доведено проти-правність оспорюваного рішення про звільнення, а судом не встановлено порушення цим рішенням критеріїв, встановлених ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим у задоволенні вимоги про визнання його протиправним і скасування належить відмовити.

Оскільки судом встановлено правомірність звільнення позивача і відмовлено у задово-ленні основних позовних вимог, то у задоволенні решти похідних вимог про поновлення позивача, стягнення середнього заробітку слід відмовити також.

Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Згідно із ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 90, 241-246, 250, 371 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ;

РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

1) Офіс Генерального прокурора;

01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15; .

2) Кіровоградська обласна прокуратура;

25006, м. Кропивницький, вул. Верхня Пермська, 4; .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко