Справа № 140/6531/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/6531/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі ДПП НП України) про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови зарахувати до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 23.07.2012 по 30.04.2017 у Державній кримінально-виконавчій службі України; зобов`язання зарахувати до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу в Національну поліцію України вислугу років з 23.07.2012 по 30.04.2017 у Державній кримінально-виконавчій службі України та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку з врахуванням такого зарахування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період з 29.04.2009 по 28.04.2012 відповідно до статті 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходив військову службу на контрактній основі в Збройних Силах України у в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 .

В період з 23.07.2012 по 30.04.2017 ОСОБА_1 безперервно проходив службу на посадах рядового та молодшого начальницького складу в Державній кримінально-виконавчій службі України, будучи прийнятим на відповідну посаду Наказом Ковельської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області №40 о/с від 20.07.2012. За час проходження служби перебував на посаді молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони Ковельської виховної колонії та в різні періоди носив спеціальні звання від «рядового» до «старшого сержанта внутрішньої служби».

ОСОБА_1 з 30.04.2017 був звільнений з посади молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони Ковельської виховної колонії в спеціальному званні «старший сержант внутрішньої служби» згідно з наказом №23/ОС-17 від 28.04.2017, відповідно до пункту 7 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Відповідно до наказу «з особового складу, тривалого строку зберігання» №23/ОС-17 від 28.04.2017 вислуга років на день звільнення становить: у календарному обчисленні - 07 років 09 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні - 09 років 04 місяці 08 днів.

23.10.2017 відповідно до частини другої статті 47, частини першої статті 49, статті 52 та частини першої статті 56 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі наказу ДПП НП України №432 о/с від 20.10.2017, ОСОБА_1 був прийнятий на службу в поліції за конкурсом та призначений на посаду поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку з присвоєнням спеціального звання «рядовий поліції» та закріпленням спеціального жетону з індивідуальним номером 0168214.

Позивач вважає, що при переході на службу в Національну поліцію України, вислуга років станом на 20.10.2017 (враховуючи службу в Збройних силах України та Державній кримінально-виконавчій службі України) мала б становити 07 років 09 місяців 06 днів.

Однак, до стажу служби в поліції станом на дату прийняття на службу (23.10.2017) зараховано лише вислугу років 02 роки 11 місяців 29 днів, тобто тільки службу в Збройних силах України.

Позивач вважає такі дії відповідача з приводу обчислення стажу служби в поліції неправомірними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві від 31.10.2022 просить в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Представник відповідача вказав, що у частині другій статті 78 Закону №580-VIII наведено виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, і цей перелік не підлягає розширенню.

У вказаному переліку посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, відсутня служба в Державній кримінально-виконавчій службі України.

В період з 23.07.2012 по 30.04.2017 Державна кримінально-виконавча служба України не ввійшла до складу органів внутрішніх справ, тому відсутні правові підстави для зарахування зазначеного періоду до стажу служби в поліції.

Відповідно до наказу про особовий склад №432 о/с від 20.10.2017 ОСОБА_1 було прийнято на службу в поліцію з 23.102017, тому стаж зараховується саме з цього моменту.

При обчисленні стажу служби поліції ОСОБА_1 ДПП НП України було дотримано вимоги статті 78 Закону №580-VIII.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 29.04.2009 по 28.04.2012 відповідно до статті 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходив військову службу на контрактній основі в Збройних Силах України у в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 .

Наказом начальника ДУ «Ковельська виховна колонія» від 20.07.2012 №40/ОС ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони установи з 23.07.2012 (а.с.20).

Наказом начальника ДУ «Ковельська виховна колонія» від 28.04.2017 №23/ОС-17 старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 2-ї категорії відділу режиму і охорони Ковельської виховної колонії звільнено зі служби з 30.04.2017, відповідно до пункту 7 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). При цьому, як слідує з даного наказу, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становила 07 років 09 місяців 06 днів, а у пільговому 09 років 04 місяці 08 днів (а.с.21).

Відповідно до витягу з наказу ДПП НП України від 20.10.2017 №432 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в поліції за конкурсом та призначено поліцейським роти №3 батальйону з 23.10.2017, присвоєно спеціальне звання «рядовий поліції» (а.с.22).

Позивач вважає, що при переході на службу в Національну поліцію України, вислуга років станом на 20.10.2017 (враховуючи службу в Збройних силах України та Державній кримінально-виконавчій службі України) мала б становити 07 років 09 місяців 06 днів.

Однак, до стажу служби в поліції станом на дату прийняття на службу (23.10.2017) зараховано лише вислугу років 02 роки 11 місяців 29 днів, тобто тільки службу в Збройних силах України.

Вважаючи дії відповідача з приводу обчислення стажу служби в поліції неправомірними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

У свою чергу, правовий статус персоналу кримінально-виконавчої системи врегульовано Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Згідно статті 18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» права та обов`язки посадових і службових осіб органів і установ виконання покарань тісно пов`язані з повноваженнями та обов`язками поліцейських, зокрема: забезпечувати дотримання прав людини і громадянина; забезпечувати правопорядок; забезпечувати безпеку громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та слідчих ізоляторів; припиняти адміністративні правопорушення; запобігати вчиненню кримінальних правопорушень та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань та слідчих ізоляторах; приймати і реєструвати заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення і події, своєчасно приймати щодо них рішення; виявляти, припиняти кримінальні правопорушення, вчинені в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, брати участь в їх розкритті у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України; брати участь у боротьбі з тероризмом у межах своїх повноважень; здійснювати інші повноваження, передбачені законом, а також мають право проводити огляд інших осіб та їх речей, транспортних засобів, які знаходяться на територіях установ виконання покарань; у разі здійснення заходів щодо розшуку та затримання засуджених і осіб, узятих під варту, які вчинили втечу, або засуджених, які ухиляються від відбування покарання, у місцях, де імовірна їх поява: входити безперешкодно в будь-який час доби на територію і в приміщення підприємств, установ і організацій, а за згодою власників - також у жилі та підсобні приміщення громадян і перебувати в них; зупиняти та проводити огляд транспортних засобів; перевіряти у громадян документи, що посвідчують їх особу; затримувати і доставляти до правоохоронних органів осіб, які розшукуються; проводити особистий огляд затриманих осіб та речей, що знаходяться при них, застосовувати і використовувати фізичну силу, спеціальні засоби і зброю на підставах і в порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» та іншими законами України; здійснювати оперативно-розшукові заходи згідно із законами України, складати протоколи про адміністративні правопорушення, здійснювати адміністративне затримання і застосовувати інші заходи, передбачені законодавством про адміністративні правопорушення тощо.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби під час виконання завдань з виконання кримінальних покарань у межах повноважень, визначених цим Законом, мають право в порядку і випадках, передбачених Кримінально-виконавчим кодексом України, Законом України «Про Національну поліцію» та іншими законами України, застосовувати фізичну силу, використовувати службових собак, а також зберігати, носити спеціальні засоби і зброю, використовувати і застосовувати їх самостійно або у складі підрозділів.

Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що служба у Державній кримінально-виконавчій службі за своєю суттю є максимально прирівняною зі службою в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях частиною 5 статті 23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

З урахуванням вище наведеного суд зазначає, що фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейських на працівників кримінально-виконавчої служби.

Таким чином, на позивача під час проходження ним служби в період з 23.07.2012 по 30.04.2017 в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Положеннями пунктів 3-6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України від 23.12.2015 №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», який набрав чинності 29.12.2015, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Таким чином, служба в Державній кримінально-виконавчій службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та відповідно до пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» повинна зараховуватись до стажу служби в поліції.

Зважаючи на те, що ДПП НП України не зарахувало позивачу до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 23.07.2012 по 30.04.2017 у Державній кримінально-виконавчій службі України, то це свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, у зв`язку з чим таку бездіяльність слід визнати протиправною з наведених вище підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи, аналізу норм чинного законодавства, та виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 23.07.2012 по 30.04.2017 у Державній кримінально-виконавчій службі України; зобов`язання ДПП НП України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу в Національну поліцію України вислугу років з 23.07.2012 по 30.04.2017 у Державній кримінально-виконавчій службі України та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку з врахуванням такого зарахування.

Як передбачено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції від 03.10.2022.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 23 липня 2012 року по 30 квітня 2017 року у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу в Національну поліцію України вислугу років з 23 липня 2012 року по 30 квітня 2017 року у Державній кримінально-виконавчій службі України та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку з врахуванням такого зарахування.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук