Справа № 420/1767/22
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1767/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області в особі: відділу Біляївського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання скасувати запис,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області в особі: відділу Біляївського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - відділу Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо визнання документа не дійсним, а саме: паспорт № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис 207, орган видачі 5127;

зобов`язати відділ Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області скасувати запис, яким було визнано не дійсним, та внесено до ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП, паспорт № НОМЕР_1 громадянки України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис 207, орган видачі 5127.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним.

На підставі Висновку службової перевірки УДМС України в Чернівецькій області паспорт позивача внесено ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП.

З посилання на приписи національного законодавства щодо громадянства, позивач стверджує, що внесення до ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП на підставі Висновку не відповідає законодавству, оскільки її громадянство не скасовано.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 26.01.2022 року позовну заяву залишено без руху.

07.02.2022 р. за вхід.№7770/22 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 07.02.2022 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче провадження призначено на 01.03.2022 р.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» визначено:

«У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановляю:

1. Ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Верховна Рада України прийняла Закон «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"».

Законом України «Про затвердження Указу Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено воєнний стан до 25.04.2022 року.

22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 №2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні до 23.08.2022 року.

Законом України №2500-IX від 15.08.2022 затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

13.04.2022 р. за вхід.№13989/22 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що за результатами перевірки складено висновок, в якому встановлено, що громадянство України набуто позивачем унаслідок надання свідомо неправдивих відомостей та фальшивих документів.

Відтак, паспорт громадянина серії НОМЕР_2 , виданий Сокирянським РС УДМС України в Чернівецькій області від 01.08.2014 р. на прізвище ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий з порушенням законодавства України, визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню.

19.05.2017 р. на підставі паспорта серії НОМЕР_2 та у зв`язку зі зміною прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » Біляївським відділом документовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортом громадянина України № НОМЕР_1 від 09.06.2017 року.

У зв`язку з викладеним, працівниками відділу було внесено ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП паспорт № НОМЕР_1 , а тому в їх діях відсутні ознаки протиправності.

Обставини справи

01.08.2014 року ОСОБА_2 була документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Сокирянським РС УДМС України в Чернівецькій області.

ОСОБА_2 змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

На підставі паспорта серії НОМЕР_2 та в зв`язку зі зміною прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » 09.06.2017 року ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина України у вигляді ID картки, № НОМЕР_1 запис 207, орган видачі 5127.

23.12.2019 року ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 .

11.08.2020 року Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації звернувся до Управління ДМС в Чернівецькій області з листом №6.3-7818/6-20 щодо необхідності проведення перевірки законності щодо підстав набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_7 , разом з дитиною ( ОСОБА_2 ).

Управління ДМС в Чернівецькій області провело службову перевірку та 22.10.2020 року склало Висновок щодо законності набуття громадянства України згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» громадянкою ОСОБА_7 разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 .

ГУ ДМС в УДМС у Чернівецькій області зробило наступний висновок:

Рішення УДМС України в Чернівецькій області від 16.06.2014 року щодо набуття громадянства України громадянкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» разом з дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає скасуванню на підставі ст. 21 Закону України «Про громадянство України».

Паспорт громадянина України НОМЕР_4 виданий 01.08.2014 Сокирянським РС УДМС України в Чернівецькій області на прізвище ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та паспорт громадянина України НОМЕР_2 виданий 01.08.2014 Сокирянським РС УДМС України в Чернівецькій області на прізвище ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видані з порушенням законодавства України вважати недійсними та такими, що підлягають вилученню і знищенню.

Також, у вказаному висновку зазначено ВПГПРЕ УДМС України в Чернівецькій області направити копію висновку до ГУДМС України в Одеській області:

3.1. для вирішення питання щодо визнання недійсними паспортних документів оформлених на прізвище ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлених на підставі визнаного недійсним паспорта громадянина України НОМЕР_4 та внесення відповідної інформації до ІП «Недійсні документи».

3.2. для вирішення питання щодо визнання недійсними паспортних документів оформлених на прізвище ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлених на підставі визнаного недійсним паспорта громадянина України НОМЕР_2 та внесення відповідної інформації до ІП «Недійсні документи».

22.10.2020 року УДМС України у Чернівецькій області оформлено подання №104/2020 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, яким вирішено Рішення Начальника УДМС України в Чернівецькій області від 16.06.2014 року про набуття громадянства за територіальним походженням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати, у зв`язку з тим, що заявниця надала неправдиві відомості та документи.

УДМС України у Чернівецькій області листом від 27.10.2020 року повідомило ГУ ДМС України в Одеській області про результати службової перевірки УДМС України в Чернівецькій області законності підстав набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_7 , разом з дитиною ОСОБА_2 та направило копію висновку службової перевірки від 22.10.2020 року для вирішення питання щодо законності оформлення паспортних документів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 року по справі №420/4388/22 позовна заява ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області задоволена частково.

Скасовано рішення від 22.10.2020 року Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області в частині скасування рішення начальника УДМС України в Чернівецькій області від 16 червня 2014 року, про набуття громадянства України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області внести до відповідних реєстрів та баз даних інформацію про скасування рішення Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 22.10.2020 року про скасування рішення начальника УДМС України в Чернівецькій області від 16 червня 2014 року в частині набуття громадянства України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2022 р. апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2022 року без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.10.2022 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року у справі №420/4388/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Релевантні джерела права та висновки суду

Відповідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Так, згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Загальноприйнято вважати, що преюдиційність (лат. praejudicialis - те, що стосується попереднього судового рішення це можливість прийняття судом як беззаперечними обставин (юридичних фактів), що були встановленні іншим судом в іншій справі та містяться у мотивувальній частині рішення, яке набрало законної сили. У такій попередній справі повинні брати участь ті ж самі сторони або їх правонаступники.

Недотримання хоча б однієї умови робить неможливим для суду застосування преюдиції, що особливо важливо, коли у справі беруть участь нові сторони.

Преюдиційність безпосередньо пов`язана з презумпцією істинності судового рішення, конституційною нормою про обов`язковість судового рішення (частина друга статті 129 Основного закону України), а також такими складовими верховенства права як принцип правової визначеності, легітимних очікувань, процесуальної економії, а також заборони зловживати процесуальними правами.

У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець закінчене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

Преюдиційність відрізняється від поняття передсудність, яке означає можливість ініціювати особою вирішення спору в суді лише після отримання судового рішення в іншій, напряму пов`язаній справі, якщо того вимагає процесуальний закон.

Преюдиційність також відрізняється від обов`язковості правових висновків (позицій) Верховного Суду, які мають прецедентних характер та стосуються тлумачення законодавства, що здійснює Суд під час касаційного перегляду справи (відповідно до частин п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права).

На відміну від прецедентного характеру правових висновків (позицій) Верховного Суду, преюдиція зберігатися як при зміні законодавства, так і зміні судової практики.

Преюдиціальність дає певний привілей стороні у справі не доказувати знову вже встановлені судом обставини (юридичні факти).

Разом з тим, інша сторона повинна мати можливість заперечувати такі преюдиційні обставини (юридичні факти) з посиланням на належні та допустимі докази, а суд зобов`язаний навести мотиви відхилення або визнання цих заперечень.

Суд, відхиляючи ці заперечення, повинен мотивувати, що існують встановлені іншим судом обставини (юридичні факти) преюдиційного характеру і вони, дійсно, не є «правовою оцінкою, наданою судом певній обставині (юридичному факту)».

Згідно з правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц, преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №917/1345/17.

Одна з гарантій забезпечення обов`язковості урахування (преюдиційності) судового рішення, передбачено у пункті 3 частини першої статті 236 КАС України, згідно з якою суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду від 5 липня 2021 року у справі №160/9902/19, об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішенням суду в цій первісній справі будуть встановлені обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у пов`язаній справі та матимуть преюдиційне значення.

Важливо також, що у разі скасування рішення, яке встановлює преюдицію, виникають підстави для перегляду за нововиявленими обставинами усіх тих рішень, які цю преюдицію використали.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року по справі №140/6115/21.

Як встановлено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 року по справі №420/4388/22, яке набрало законної сили 16.09.2022 року, позовна заява ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області задоволена частково.

Скасовано рішення від 22.10.2020 року Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області в частині скасування рішення начальника УДМС України в Чернівецькій області від 16 червня 2014 року, про набуття громадянства України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області внести до відповідних реєстрів та баз даних інформацію про скасування рішення Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 22.10.2020 року про скасування рішення начальника УДМС України в Чернівецькій області від 16 червня 2014 року в частині набуття громадянства України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаним рішенням відновлено право позивача та встановлено, що «В матеріалах справи відсутні докази що позивачка паспорт громадянина України здала до органів ДМС, разом з тим, в інформаційних базах даних відповідача цей паспорт обліковується як недійсний, що створює перешкоди у його використанні.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви в частині зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області скасувати запис, яким було визнано не дійсним, та внесено до ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП, паспорт № НОМЕР_1 громадянки України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис 207, орган видачі 5127.

Разом з цим, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень - відділу Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо визнання документа не дійсним, а саме: паспорт № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис 207, орган видачі 5127 задоволенню не підлягають, оскільки вчинені на виконання рішення від 22.10.2020 року Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області в частині скасування рішення начальника УДМС України в Чернівецькій області від 16 червня 2014 року, про набуття громадянства України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке на той час було не скасовано.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 2-9, 241, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області в особі: відділу Біляївського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання скасувати запис - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області скасувати запис, яким було визнано не дійсним, та внесено до ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП, паспорт № НОМЕР_1 громадянки України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис 207, орган видачі 5127.

В іншій частині позовних - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , електрона адреса: ІНФОРМАЦІЯ_3 )

Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області (адреса: вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, , телефон: , E-mail:)

в особі: відділу Біляївського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області (адреса: 67600, Одеська область, м. Біляївка, вул. Успенська, 2, телефон: (04852) 2 54 95, електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА