Справа № 480/5606/22
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2022 року Справа № 480/5606/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Бондаря С.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5606/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумської області щодо відмови у зарахуванні позивачу періоду роботи з 31 серпня 1994 року по 31 серпня 2008 року на посаді старшої вожатої до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумської області зарахувати позивачу трудовий стаж роботи старшою вожатою у період із 31 серпня 1994 року по 31 серпня 2008 року до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугою років.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в період з 31.08.1994 по 31.08.2008 ОСОБА_1 працювала в школі на посаді старшої вожатої, виконувала ті ж самі посадові обов`язки, що й педагог організатор та одержувала заробітну плату відповідно до посади педагога організатора. Проте, на заяву позивача щодо призначення пенсії за вислугу років, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області відмовлено в її задоволенні, в тому числі з підстав не зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років вказаного періоду роботи. Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 01.09.2022 відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалу суду відповідач отримав 13.09.2022, однак станом на час розгляду справи, відзив на позов до суду не надано.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 17.08.2021 щодо права виходу на пенсію за вислугою років.
Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років періоду її роботи на посаді старшої вожатої з 31.08.1994 по 31.08.2008, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з належних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (зі змінами від 26.09.2002) затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Згідно з даним Переліком, правом на призначення пенсії за вислугу років користуються особи, які працювали в загальноосвітніх навчальних закладах, зокрема і на посадах педагогів організаторів.
Так, вказаний Перелік не передбачає посад старшої вожатої. Проте, згідно з приміткою 3 до зазначеного Переліку робота на вказаних посадах до 01.01.1992 зараховується до стажу для призначення пенсії.
Відповідно до Методичних рекомендацій із питань порядку формування штатів загальноосвітніх навчально-виховних закладів, наданих Міністерством освіти і науки України від 19.06.2001 №1/9-234, посада педагога-організатора ототожнюється з посадою старшого вожатого та вводиться у школах залежно від кількості 1-9 класів, виходячи з відповідних нормативів.
При цьому, в листі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06.10.2011 №10/2-724 стверджується про ідентичність посадових обов`язків працівників, які займають посади педагогів-організаторів або старших вожатих, та відповідно про можливість зарахування періоду роботи на посаді старшого вожатого до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
У відповідності до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.
Із огляду на те, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників освітніх закладів, несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.
Як свідчать встановлені обставини справи, відповідно до копії трудової книжки позивача, остання в період з 31.08.1994 по 31.08.2005 працювала в Панасівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів на посаді старшої вожатої, а з 01.09.2005 на посаді педагога-організатора (а.с. 10-11).
У той же час, зміна трудових функцій позивача не відбулася, тому стаж роботи з 31.08.1994 по 31.08.2005 підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Проте, відповідач листом від 13.09.2021 повідомив позивача про відмову у зарахуванні до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, період роботи ОСОБА_1 на посаді старшої вожатої з 31.08.1994 по 31.08.2005, що призвело до порушення прав останньої.
Такі дії відповідача не відповідають критеріям правомірності, визначеним в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Сумській області суму судового збору у розмірі 992,40 грн., сплачену за квитанцією від 23.08.2022.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, період роботи на посаді старшої вожатої в Панасівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів з 31.08.1994 по 31.08.2005.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар