Справа № 500/3342/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3342/22

04 листопада 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Служби судової охорони, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Служби судової охорони, Державної судової адміністрації України, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області щодо невинесення наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000, 00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року;

визнати протиправними дії Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової щомісячної винагороди у розмірі 30 000, 00 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, у період з 24.02.2022 року по 01.06.2022 рік;

зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області винести наказ про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, у розмірі 30 000, 00 грн., встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період проходження служби з 24.02.2022 року по 01.06.2022 рік.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно з наказом керівника Територіального управління Служби судової охорони у м. Тернополі від 11.12.2019 № 130 о/с, призначений на посаду заступника начальника відділу оперативно-чергової служби територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області.

04.08.2021 року на підставі наказу №288 о/с по особовому складу ОСОБА_1 як капітан служби судової охорони та заступник начальника відділу оперативно-чергової служби призначений (переміщений) на посаду провідного спеціаліста (оперативного чергового) відділу оперативно-чергової служби. Відтак станом на сьогоднішній день проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Тернопільській області.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, а Указом №69 оголошено загальну мобілізацію.

На виконання вказаних указів, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема і співробітникам Служби судової охорони, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Однак, за період з 24.02.2022 по 01.06.2022 позивачу не було нараховано та не виплачену додаткову винагороду відповідно до Постанови №168. Також жодних наказів командирів (начальників), на підставі яких здійснюється виплата додаткової винагороди позивачу не видано, внаслідок чого позивач не має можливості отримати додаткову винагороду, передбачену Постановою №168.

Вважаючи бездіяльність та відмову відповідача, оформлену листом від 12.08.2022 щодо не проведення нарахування та виплати додаткової винагороди згідно із Постановою №168 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

06.10.2022 відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав повністю, зіславшись на те, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 передбачено виплату додаткової винагороди, в тому числі і співробітникам Служби судової охорони.

В той же час, згідно зі статтею 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України №289 від 03.04.2019 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони" установлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією України.

Так, наказом Державної судової адміністрації України №384 від 26.08.2020, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, відповідно до якого, грошове забезпечення виплачується за місцем проходження служби на підставі наказів, виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби судової охорони або територіального управління Служби судової охорони на грошове забезпечення.

Отже, на думку відповідача, для видання наказу про виплату співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, необхідна наявність у затвердженому кошторисі відповідача за фондом оплати праці співробітників відповідних коштів на її виплату.

Беручи до уваги те, що затвердженим кошторисом на 2022 рік не передбачено видатків на виплату додаткової винагороди співробітникам Служби судової охорони, установленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, дії відповідача щодо не виплати цієї винагороди, є правомірними.

Крім того, відповідач зауважив на тому, що з березня 2022 року до Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Ради національної безпеки і оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, направлялися численні листи, проте, питання щодо збільшення видатків бюджету для забезпечення реалізації вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, компетентними органами до цього часу не вирішено.

З вищезазначених підстав відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 24.10.2022 залучено до участі у справі Державну судову адміністрацію України та Службу судової охорони в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. В задоволенні клопотання представника Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України, - відмовлено.

03.11.2022 третя особа Служби судової охорони подала до суду пояснення, у яких зазначила, що у затвердженому ДСА України кошторисі ССО на 2022 рік та відповідних кошторисах територіальних управлінь ССО не передбачені видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168, тому територіальне управління не має права видавати накази щодо витрачання затвердженого та не збільшеного, у встановленому законодавством порядку, кошторису, без його відповідного збільшення центральним органом управління Служби, який ці кошти мав отримати від ДСА України. Оскільки кошти на виконання Постанови №168 не надходили, то будь-яких протиправних дій ССО та її територіальними підрозділами не вчинено. Додатково третя особа зауважила про пропущення позивачем строку на звернення до суду з цим позовом, який визначений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та складає один місяць.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

ОСОБА_1 згідно з наказом керівника Територіального управління Служби судової охорони у м. Тернополі від 11.12.2019 № 130 о/с, призначений на посаду заступника начальника відділу оперативно-чергової служби територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області.

04.08.2021 року на підставі наказу №288 о/с по особовому складу ОСОБА_1 як капітан служби судової охорони та заступник начальника відділу оперативно-чергової служби призначений (переміщений) на посаду провідного спеціаліста (оперативного чергового) відділу оперативно-чергової служби. Відтак станом на сьогоднішній день проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Тернопільській області.

Листом від 12 серпня 2022 року Територіальне управління Служби судової охорони у Тернопільській області у відповіді на адвокатський запит адвоката Ващука Я.С. від 08 серпня 2022 року повідомило, що будь-яких наказів командирів (начальників) ТУ ССО не видавалися і відповідно додаткова винагорода за березень 2022 року не виплачувалась жодному співробітнику Управління.

У зв`язку з не здійсненням нарахування та не виплатою позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої - третьої статті 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками. Співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України "Про Національну поліцію" для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.

Згідно із частиною сьомою статті 161 Закону №1402-VIII фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони" від 03.04.2019 №289 установлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом ДСА України від 26.08.2020 №384 (далі - Порядок №384), грошове забезпечення співробітникам Служби (далі - співробітники) визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Згідно із пунктом 10 розділу І Порядку №384 грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022 (затвердженим Законом України від 14.03.2022 №2119-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 18.04.2022 №259/2022 (затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 №341/2022 (затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Пунктами 1, 3 Постанови №168 (в первісній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168" від 07.07.2022 №793 (згідно із пунктом 2 цієї постанови вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022) внесені зміни до Постанови №168, а саме у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінити словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в чинній редакції до 18.07.2022) установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови №168 (в чинній редакції до 18.07.2022) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Отже, на період дії воєнного стану (який було запроваджено Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, та в подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено), співробітникам ССО, зокрема, й позивачу, Постановою №168 передбачена виплата додаткової винагороди.

При цьому з огляду на вказані редакції Постанови №168, у період з 24.02.2022 по 18.07.2022 розмір такої додаткової винагороди, зокрема для співробітників ССО, був фіксованим та становив 30000 гривень щомісячно.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивачу за період проходження служби під час дії воєнного стану з 24.02.2022 по 01.06.2022 не виплачувалася додаткова винагорода відповідно до Постанови №168 та не видавалися накази ТУ ССО у Тернопільські області про її виплату, що призвело до порушення права позивача на отримання вказаної додаткової винагороди.

При цьому, на думку суду, відсутність кошторисних призначень для виплати вказаної винагороди співробітникам ТУ ССО у Тернопільській області, відсутність затвердженого порядку та умов виплати додаткової винагороди співробітникам ССО чи невжиття Міністерством фінансів України заходів щодо збільшення видатків розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації Постанови №168, не впливають на висновки суду щодо порушення права позивача на отримання спірної додаткової винагороди відповідно до Постанови №168.

Суд звертає увагу, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання. Відсутність бюджетних коштів також не може бути причиною невиконання державою взятих на себе зобов`язань. Ненарахування та невиплата грошового забезпечення у розмірі передбаченому законом є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним.

Суд враховує, що відповідачем вживались заходи щодо збільшення видатків бюджету для забезпечення реалізації вимог Постанови №168, проте, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування додаткової щомісячної винагороди, що є предметом спору у цій справі, оскільки держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, відсутність кошторисних призначень для виплати вказаної винагороди співробітникам ТУ ССО у Тернопільській області на вказане право позивача не впливає, а відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не лише невиплати ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 01.06.2022 (включно) вказаної додаткової винагороди, а в першу чергу щодо не видання наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168.

Разом з тим, суд зазначає, що розрахунок грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач несе службу й який виплачує йому грошове забезпечення. Саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок щодо прийняття наказів про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, Суд зазначив, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову грошову допомогу «з розрахунку 30000 гривень щомісячно», відповідно до Постанови №168, - є передчасними.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, враховуючи висновок суду, що нараховуючи та виплачуючи позивачу грошове забезпечення, відповідач діяв з порушенням вимог статті 43 Конституції України, що призвело до порушення прав позивача щодо оплати праці, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невинесення наказу про нарахування та не виплати додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, та поновити права позивача необхідно шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень винести наказ про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, а також зобов`язати Територіальне управління здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Стосовно пояснень третьої особи ССО щодо недотримання строку звернення до суду, то на переконання суду, такі строки дотримані позивачем, оскільки право на звернення до суду з позовом про винесення наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди, не обмежується жодним строком.

Так, відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Згідно із частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Таким чином, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення частково.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, суд дійшов висновку, що підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області щодо невинесення наказу про нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з 24.02.2022 по 01.06.2022, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Тернопільській області вирішити питання про винесення наказу про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за період проходження служби з 24.02.2022 по 01.06.2022.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Територіальне управління Служби судової охорони у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул.Грушевського, 6,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 43293060);

третя особа:

- Служба судової охорони (місцезнаходження/місце проживання: вул. Липська, 18/5,м.Київ,01601 код ЄДРПОУ/РНОКПП 42902258) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.