Справа № 420/15413/20
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 15.12.2020 ВП № 61693398 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.

Ухвалами суду від 18.02.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; зупинено провадження у справі; від 04.11.2022 року: поновлено провадження у справі.

Згідно зі змістом позовної заяви, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, із зазначенням таких фактичних обставин: постанову ВП № 61693398 від 19.11.2020 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. було оскаржено Головним управлінням до суду; державним виконавцем не взято до уваги той факт, що для застосування відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді штрафу повинні мати місце наступні умови: 1. факт невиконання рішення про зобов`язання боржника виконати певні дії; 2. невиконання зумовлено неповажними причинами; державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу та постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання відповідної постанови про накладення штрафу не враховано викладені обставини (факт повного виконання рішення суду Головним управлінням в межах, визначених чинним законодавством, до відкриття виконавчого провадження), що призвело до порушення норм законодавства, що стосується притягнення боржника до відповідальності згідно з вимогами Закону № 1404.

Копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів доставлено до електронного кабінету відповідача, з урахуванням вихідних днів, 04.01.2021 року, копію ухвали суду від 18.02.2021 року 19.02.2021 року, про що свідчать автоматично сформовані довідки про доставку електронного листа. (а.с.51, 52)

Станом на дату вирішення справи відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

15.12.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про накладення штрафу ВП № 61693398 (а.с.8зв.-9), якою:

- встановлено: 19.11.2020 державним виконавцем відділу відповідно до вимог статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн. Даною постановою зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

10.12.2020 за вхід. № 7744 у відповідь на постанову про накладення штрафу на боржника до відділу надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, в якому державного виконавця повідомлено про те, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 по справі № 420/5473/19, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, ОСОБА_1 05.02.2020 проведено перерахунок пенсії по інвалідності з 03.01.2018 з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, премії та індексації на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 06.08.2019 № Ю0115376, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, без обмежень максимального розміру. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2020 становить 18613,90 грн.

Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 29.01.2020 по 29.02.2020 в сумі 2450,08 грн. зарахована на його поточний рахунок 04.03.2020. Нарахована доплата пенсії за період з 03.01.2018 по 28.01.2020 в сумі 117651,23 грн. підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійною фонду України від 26.09.2018 №20-1. Інформація про виконання рішення по справі № 420/5473/19 Головним управлінням внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Бюджет Пенсійного фонду України на 2020 рік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 22. Після прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 22.07.2020 у справі № 640/5248/19 бюджетні призначення Пенсійному фонду України на поточний рік не переглянуті. Виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Рішенням окружного адміністративного суду м. Києва № 640/5248/18 від 12.11.2019, з урахуванням зміг, внесених постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 640/5248/19 від 22.07.2020 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

В обґрунтування неможливості виконати рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на те, що умови виплати пенсійної заборгованості передбачені окремим порядком, який станом на сьогодні не визначений, а також на бюджетні призначення, які на поточний рік не переглянуті. Більше того, боржником не надано жодних доказів в підтвердження відсутності коштів для погашення заборгованості, яка виникла внаслідок проведеного перерахунку пенсії.

Встановлено, що станом на 15.12.2020 вимоги рішення суду в частині виплати пенсійної заборгованості вкотре не виконані.

Таким чином, невиплата заборгованості є протиправною та свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на боржника-юридичну особу 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення;

- постановлено, зокрема: 1. За повторне невиконання рішення суду накласти на боржника: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, штраф на користь держави у розмірі 10200 грн.

Зазначену постанову отримано позивачем 18.12.2020 року. (а.с.8)

Не погоджуючись з постановою відповідача від 15.12.2020 ВП № 61693398 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн., позивач оскаржив її у судовому порядку.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (а.с.10-15):

- листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.04.2020 року «Про виконання рішення», з додатками, адресованого відповідачу.

- постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.04.2020 ВП № 61693398 разом із супровідним листом;

- постанови від 19.11.2020 ВП № 61693398 про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн., прийнятої старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», якою:

- встановлено: 29.04.2020 за вхід. № 3473 до відділу надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому зазначається, що ОСОБА_1 05.02.2020 було проведено перерахунок пенсії по інвалідності з 03.01.2018 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, премії та індексації на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 06.08.2019 № ЮО115376, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, без обмежень максимального розміру. Розмір пенсії ОСОБА_2 з 01.03.2020 становить 18613,90 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 29.01.2020 по 29.02.2020 у сумі 2450,08 грн. зарахована на його поточний рахунок 05.03.2020. Доплата пенсії за період з 03.01.2018 по 28.01.2020 в сумі 117651,23 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1, Інформація про виконання рішення по справі № 420/5473/19 Головним управлінням внесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету, шляхом перерахування коштів боржнику.

Слід зазначити, що рішення окружного адміністративного суду м. Києва № 640/5248/19 від 12.11.2019 з урахуванням змін, внесених постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 640/5248/19 від 22.07.2020 визнано протиправним та нечинними пункти 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів Країни від 22 серпня 2018 року «Питання погашення заборгованості за рішеннями суду, який визначив механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахування) пенсійних виплат на виконання судових рішень. за рахунок коштів, передбачених у державному бюджету Пенсійного фонду України на цю мету.

З наданої відповіді від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що рішення суду не виконується у зв`язку з відсутністю коштів. В той час, боржником не надано жодних доказів в підтвердження відсутності коштів на погашення заборгованості.

09.09.2020 державним виконавцем складено вимогу щодо отримання інформації про стан виконання вимог виконавчого листа по адміністративній справі № 1540/5473/19, виданого 12.02.2020 Одеським окружним адміністративним судом, яку направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Даною вимогою було встановлено 3-х денний строк для надання інформації про стан виконання вищевказаного виконавчого листа.

Станом на 19.11.2020 відповідь на вимогу до відділу не надходила. Тобто, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проігноровано вимоги ч.4 ст.18 Закону України «про виконавче провадження».

Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду в частині виплати пенсійної заборгованості в сумі 117651,23 грн. не виконується без поважних причин.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягають негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання;

- постановлено, зокрема: 1. За невиконання рішення суду накласти на боржника: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. 2. Зобов`язати боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Судом також встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі № 420/13879/20 про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти В.І. ВП № 61693398 від 19.11.2020 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн., яке набрало законної сили 02.03.2021 року, вирішено (а.с.55-63):

- у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Конституцією України, прийнятою на п`ятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996 року (далі Конституція України), законами України: «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII), «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція позивача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи, з таких підстав.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова від 15.12.2020 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 10200,00 грн., ВП № 61693398, прийнята старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», з таких підстав:

- 19.11.2020 державним виконавцем відділу відповідно до вимог статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн. Даною постановою зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення;

- 10.12.2020 за вхід. № 7744 у відповідь на постанову про накладення штрафу на боржника до відділу надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, в якому державного виконавця повідомлено про те, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 по справі № 420/5473/19, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, ОСОБА_1 05.02.2020 проведено перерахунок пенсії по інвалідності з 03.01.2018 з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, премії та індексації на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 06.08.2019 № Ю0115376, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, без обмежень максимального розміру. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2020 становить 18613,90 грн.;

- доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 29.01.2020 по 29.02.2020 в сумі 2450,08 грн. зарахована на його поточний рахунок 04.03.2020. Нарахована доплата пенсії за період з 03.01.2018 по 28.01.2020 в сумі 117651,23 грн. підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійною фонду України від 26.09.2018 №20-1. Інформація про виконання рішення по справі № 420/5473/19 Головним управлінням внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Бюджет Пенсійного фонду України на 2020 рік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 22. Після прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 22.07.2020 у справі № 640/5248/19 бюджетні призначення Пенсійному фонду України на поточний рік не переглянуті. Виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду;

- Рішенням окружного адміністративного суду м. Києва № 640/5248/18 від 12.11.2019, з урахуванням зміг, внесених постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 640/5248/19 від 22.07.2020 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду;

- в обґрунтування неможливості виконати рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на те, що умови виплати пенсійної заборгованості передбачені окремим порядком, який станом на сьогодні не визначений, а також на бюджетні призначення, які на поточний рік не переглянуті. Більше того, боржником не надано жодних доказів в підтвердження відсутності коштів для погашення заборгованості, яка виникла внаслідок проведеного перерахунку пенсії;

- встановлено, що станом на 15.12.2020 вимоги рішення суду в частині виплати пенсійної заборгованості вкотре не виконані;

- таким чином, невиплата заборгованості є протиправною та свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин;

- відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на боржника-юридичну особу 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання;

- у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З встановленого вбачається, що оскаржена позивачем постанова про накладення на позивача штрафу винесена саме за повторне невиконання у повному обсязі рішення суду про зобов`язання позивача здійснити виплату пенсії позивачу за певний період.

Згідно зі змістом позову, позивачем визнаються фактичні обставини справи, зокрема, щодо сума, нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 року по справі № 420/5473/19, яке набрало законної сили 29.01.2020 року, в розмірі 117651,23 грн., ОСОБА_1 фактично не виплачена.

З урахуванням наданих сторонами документів, наявних в матеріалах справи, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Тому, згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України, зазначені обставини, не підлягають доказуванню.

При цьому, по-перше, жодних доказів щодо відсутності у позивача відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів для здійснення виплати, нарахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 року по справі № 420/5473/19, позивачем ні відповідачу до прийняття оскаржуваної постанови, ні суду не надано.

Відповідно, станом на дату прийняття відповідачем оскаржуваної постанови у останнього взагалі не було доказів поважності причин невиконання позивачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 року по справі № 420/5473/19 в частині здійснення відповідних виплат.

По-друге, щодо посилання позивача на відсутність окремого порядку, як обґрунтування неможливості виконати рішення суду, слід зазначити, що це не звільняє позивача від обов`язку виконання рішення суду, яке набрало законної сили, з огляду на таке.

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п. 52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pincv. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelasv. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п. 71).

Для того, щоб національне законодавство відповідало вимогам Конвенції, воно має гарантувати засіб правового захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно законодавство має достатньо чітко визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам влади, та порядок її реалізації (див. рішення у справі «Гіллан та Квінтон проти Сполученого Королівства» (Gillan and Quinton v. The United Kingdom), заява № 4158/05, п. 77, ECHR 2010 (витяги), з подальшими посиланнями та п. 67 рішення у справі «Котій проти України» (Заява № 28718/09) від 5 березня 2015).

Враховуючи та на підставі наведеного, суд вважає, що відсутність нормативно-правового регулювання не може вважатися поважною причиною невиконання рішення боржником.

Крім того, щодо посилання позивача як на поважні причини невиконання рішення суду, зокрема, на те, що: після прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 22.07.2020 у справі № 640/5248/19 бюджетні призначення Пенсійному фонду України на поточний рік не переглянуті; виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату відповідних надбавок, вносячи про це відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Крім того, жодних доказів щодо відсутності у пенсійного органу відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів для здійснення виплати, нарахованої на виконання рішення суду, позивачем не зазначено та суду не надано. Також, не надано доказів щодо подання відповідних доказів відповідачу до прийняття останнім оскаржуваної постанови.

По-третє, оскаржувана постанова від 15.12.2020 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 10200,00 грн., ВП № 61693398, прийнята старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за повторне невиконання рішення суду.

При цьому правомірність постанови від 19.11.2020 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн., прийнятої вперше у ВП № 61693398 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду, встановлена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року у справі № 420/13879/20, яке набрало законної сили.

Отже, в даному випадку має місце законодавчо встановлена повторність для накладення штрафу у подвійному розмірі.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, позивач суду не навів та не надав.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:

- оскаржувана постанова прийнята відповідачем відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, отже підстав для визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 15.12.2020 ВП № 61693398 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. немає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 262, 272, 287, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091; ідентифікаційний код юридичної особи: 43315529) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Апеляційні скарги на рішення суду можуть бути подані в поряду, передбаченому ч. 6 ст. 287 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.Г. Цховребова

.