Справа № 280/4558/22
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 листопада 2022 року Справа № 280/4558/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (, 03135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14)

про: визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

03.08.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач із урахуванням уточнень просить:

визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 01.02.2022 № 308502 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн.;

судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 4 500,00 грн. присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Плецькою Ю.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1087089 від 01.08.2022.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 12.05.2021 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гром Транс» був укладений Договір оренди транспортних засобів № 2/1205, за яким позивач передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Гром Транс» прийняло у строкове платне користування автомобіль DAF НОМЕР_2 та напівпричеп Berger АР0576XF. Отже, у досліджуваних спірних правовідносинах автомобільним перевізником у розумінні ст. 1 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІV «Про автомобільний транспорт» виступав не позивач, а безпосередньо Товариство з обмеженою відповідальністю «Гром Транс», що, на думку позивача, обумовлює протиправність постанови відповідача від 01.02.2022 № 308502 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу. Також позивач зауважив, що розгляд справи про вчинення правопорушення відбувся за його відсутності, внаслідок чого останній був позбавлений відповідачем права на захист та отримання правової допомоги. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем було усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.09.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження), у встановлений судом строк не подав відзив на позовну заяву та будь-які докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця 02.10.2014 (а.с.7)

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державну службу з безпеки на транспорті зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 03.06.2015. Відповідач (Відділ державного нагляду (контролю) у Запорізькій області) є територіальним органом Державної служби з безпеки на транспорті відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті».

12.05.2021 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гром Транс» був укладений Договір оренди транспортних засобів № 2/1205 (далі Договір від 12.05.2021 № 2/1205, а.с. 9-10), відповідно до п. 1.1 якого позивач передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Гром Транс» приймає у строкове користування автомобіль DAF НОМЕР_2 та напівпричеп Berger АР0576XF.

Згідно з п. 1.3 Договору від 12.05.2021 № 2/1205 цільове призначення предмета оренди перевезення вантажів у межах території України, у відповідності з іншими умовами Договору та вимогами діючого законодавства України. За приписами п. 3.1 Договору від 12.05.2021 № 2/1205 оренда за договором надається на безоплатній основі за місяць. У рахунок орендної плати зараховується вартість ремонтів та технічного обслуговування. Пунктом 5.1 Договору від 12.05.2021 № 2/1205 визначено, що він набуває чинності у момент підписання та діє один рік, а саме до 11.05.2022. Якщо Орендар продовжує користуватись Предметом оренди після закінчення строку Договору, то за відсутності заперечень Орендодавця протягом одного місяця Договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений Договором (п. 5.3 Договору від 12.05.2021 № 2/1205) (а.с.9-10).

12.05.2021 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гром Транс» був підписаний Акт приймання-передачі транспортних засобів. На момент передачі автомобіль DAF НОМЕР_2 та напівпричеп Berger АР0576XF знаходились у справному стані (а.с.10).

21.12.2021 уповноваженими особами відповідача проведено перевірку транспортного засобу DAF НОМЕР_2 , яким керував водій Приватного підприємства «Гермес-Транс» ОСОБА_2 , на предмет додержання перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів. За результатами перевірки уповноваженими особами відповідача був виявлений факт незабезпечення водія перевізником відповідною карткою до цифрового тахографу (або роздруківкою), що є порушенням ст. 34 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІV «Про автомобільний транспорт» (далі Закон України від 05.04.2001 № 2344-ІV), Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, та складений Акт перевірки від 12.12.2021 № 325440 (а.с. 46).

На підставі зазначеного Акту перевірки відповідачем була винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.02.2022 № 308502, якою до позивача застосований штраф у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.11).

Оцінюючи правомірність постанови відповідача від 01.02.2022 № 308502 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн., суд виходить із такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності автомобільного транспорту регламентовані Законом України від 05.04.2001 № 2344-ІV.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІV автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно зі ст. 33 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІV автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Статтею 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІV визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Так, за приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІV за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст. 39 і 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІV, застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241 (далі Інструкція).

Зазначена Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Так, відповідно до п.1.4 Інструкції контрольний пристрій (тахограф) це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з п.2.6 Інструкції пункти сервісу тахографів (далі ПСТ) виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР (994_016) періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

Пунктом 2.7 Інструкції передбачено, що за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.

Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

За приписами п. 3.3 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Отже, можна зробити висновок, що протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу є документом, який повинен мати водій транспортного засобу, що обладнаний тахографом, у разі якщо такий автомобіль використовується для перевезень пасажирів та/або вантажів суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Так, судом встановлено, що належні позивачу автомобіль DAF НОМЕР_2 та напівпричеп Berger АР0576XF були передані у строкове користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Гром Транс» за Договором від 12.05.2021 № 2/1205 (а.с. 9-10), про що між сторонами був складений Акт приймання-передачі транспортних засобів від 12.05.2021 (а.с.10). У подальшому, 21.12.2021, уповноважені особи відповідача на автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ провели перевірку транспортного засобу DAF НОМЕР_2 , яким керував водій Приватного підприємства «Гермес-Транс» Шмига Едуард Едуардович (товарно-транспортна накладна від 18.12.2021 № 21602174). За результатами перевірки уповноваженими особами відповідача було встановлено, що водій всупереч положень законодавства у відповідній сфері правовідносин не забезпечений відповідною карткою до цифрового тахографу (або роздруківкою) (а.с. 46). За результатами перевірки, на підставі зазначеного Акту, відповідач виніс відносно позивача постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.02.2022 № 308502, якою до останнього застосував штраф у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.11).

Отже, оскільки автомобільним перевізником у розумінні ст. 1 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІV у даному випадку є третя особа, а не позивач, суд вважає, що уповноважені особи відповідача не мали законних підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІV та накладення на останнього штрафу у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.11). Будь-яких доказів зворотнього відповідачем не надано.

Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, постанова відповідача від 01.02.2022 № 308502 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн., на переконання суду, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. А відтак, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон України від 05.07.2012 № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд зазначає, що позовна заява підписана представником позивача адвокатом Плецькою Ю.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1087089 від 01.08.2022. У вказаному ордері зазначено, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 15.07.2022 № б/н (а.с.13).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Поряд із цим, жодних документів, що свідчили б про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), позивачем не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. відсутні.

Таким чином, вимоги про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтована протиправність оскаржуваної постанови відповідача від 01.02.2022 № 308502 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

У свою чергу, відповідач взагалі не подав до суду відзив на позовну заяву та будь-які докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим, а відтак, таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 02.09.2022 № 0.0..1 (а.с246) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 134, 139, 143, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (, 03135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14) про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області від 01.02.2022 № 308502 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (, 03135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 4 листопада 2022 року.

Суддя О.В. Прудивус