Справа № 620/5837/22
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м.Чернігів Справа № 620/5837/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Менеджінг Компані» до Чернігівського обласного центру зайнятості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Менеджінг Компані» (далі ПрАТ «Менеджінг Компані») звернулося до суду з адміністративним позовом до Чернігівського обласного центру зайнятості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Чернігівського обласного центру зайнятості від 27.06.2022 про скасування дозволу на застосування праці громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 № 870 від 04.04.2019, виданого Приватному акціонерному товариству «Менеджінг Компані».

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 05.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем в межах встановленого судом строку, подано до суду відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити. Зазначає, що дозвіл на працевлаштування в України використаний іноземним громадянином для легалізації його перебування на території України.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому з обґрунтуванням обставин справи відповідачем не погоджується, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Третя особа правом на подання письмових пояснень не скористалася.

Копія вищевказаної ухвали суду була направлена на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), зазначену у адміністративному позові.

Проте вказана поштова кореспонденція повернулась на адресу суду з довідкою оператора поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою.

Крім того на офіційному веб-порталі Судова влада України в мережі Інтернет опубліковано оголошення про наявність у провадженні суду справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Менеджінг Компані» до Чернігівського обласного центру зайнятості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказу та про розгляд судом даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У свою чергу, згідно з частиною 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Оскільки судові документи направлялись третій особі за місцеперебуванням та про наявність даної справи оголошено на офіційному веб-порталі Судова влада України в мережі Інтернет, тому суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для доведення до відома третьої особи змісту ухвали про відкриття провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Менеджінг Компані» до Чернігівського обласного центру зайнятості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказу; надання третій особі можливості реалізації права судового захисту прав та інтересів, а тому, враховуючи не надання третьою особою письмових пояснень, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Судове засідання здійснювалося в порядку, передбаченому статтею 262 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що ПрАТ «Менеджінг Компані» зареєстровано в якості юридичної особи 09.08.2006, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 12-13).

29.03.2019 ПрАТ «Менеджінг Компані» подано до Чернігівського обласного центру зайнятості заяву про отримання роботодавцем дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , строком на один рік (а.с. 50).

Наказом Чернігівського обласного центру зайнятості від 04.04.2019 №51 «Про видачу дозволів на застосування праці іноземців» прийнято рішення про видачу ПрАТ «Менеджінг Компані» дозволу на застосування праці громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 для роботи на посаді «президент холдингу» терміном дії один рік з 04.04.2019 до 04.04.2020 (а.с. 20, 54).

27.06.2019 між ПрАТ «Менеджінг Компані» та громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 укладено трудовий договір (а.с. 52-53).

В подальшому Чернігівським обласним центром зайнятості на підставі заяв ПрАТ «Менеджінг Компані» було подовжено дію дозволу від 04.04.2019 № 870 на застосування праці громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на посаді «президент холдингу» до 04.04.2021, а потім до 04.04.2024 (а.с. 48, 47, 55, 56,).

23.06.2022 Управлінням Служби безпеки України в Чернігівській області на адресу Чернігівського обласного центру зайнятості надійшов лист № 74/2/2-1096 щодо пропозиції скасувати дозвіл на застосування праці іноземному громадянину, яким повідомлено про численні порушення вимог чинного законодавства ПрАТ «Менеджінг Компані» (а.с. 45).

У зв`язку з отриманою інформацією від Управління Служби безпеки України в Чернігівській області наказом Чернігівського обласного центру зайнятості від 27.06.2022 №101 скасовано дозвіл від 04.04.2019 № 870 на застосування праці громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 для роботи на посаді «президент холдингу» (а.с. 57).

Не погодившись з правомірністю і обґрунтованістю наказу про скасування дозволу на застосування праці громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 від 27.06.2022 №101, ПрАТ «Менеджінг Компані» звернулося до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI) та Законом України від 05.07.2012 № 5067-VI «Про зайнятість населення» (далі - Закон №5067-VI, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною четвертою статті 3 Закону України №5067-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для працевлаштування на визначений строк, приймаються роботодавцями на роботу на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданого в порядку, визначеному цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 17 частини 2 статті 22 Закону № 5067-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: видають роботодавцям дозволи на застосування праці іноземців та осіб без громадянства з веденням обліку таких дозволів.

Відповідно до частини 1, 2, 5 статті 42 Закону № 5067-VI роботодавці мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Праця іноземців та осіб без громадянства може застосовуватися на різних посадах в одного або декількох (двох і більше) роботодавців, за умови отримання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (далі - дозвіл) на кожній посаді. Іноземці та особи без громадянства не можуть призначатися на посаду або займатися трудовою діяльністю у разі, коли відповідно до законодавства призначення на відповідну посаду або провадження відповідного виду діяльності пов`язане з належністю до громадянства України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Роботодавець може отримати дозвіл, за умови виплати заробітної плати у розмірі не менш як: 1) п`ять мінімальних заробітних плат - іноземцям та особам без громадянства - найманим працівникам у громадських об`єднаннях, благодійних організаціях та закладах освіти, визначених у статтях 34, 36, 37, 39, 41, 43, 48 Закону України "Про освіту"; 2) десять мінімальних заробітних плат - для всіх інших категорій найманих працівників. Вимоги до мінімальної заробітної плати не застосовуються у разі отримання дозволу на застосування праці осіб, зазначених у частині другій цієї статті (частини 3 та 4 статті 42-1 Закону № 5067-VI).

Згідно частини 2 статті статті 42-1 Закону № 5067-VI особливими категоріями іноземців та осіб без громадянства, які претендують на працевлаштування в Україні, є: 1) іноземні високооплачувані професіонали; 2) засновники та/або учасники, та/або бенефіціари (контролери) юридичної особи, створеної в Україні; 3) випускники університетів, що входять до першої сотні у світових рейтингах університетів, відповідно до переліку, визначеного Кабінетом Міністрів України; 4) іноземні працівники творчих професій; 5) іноземні ІТ-професіонали; 6) гіг-спеціалісти.

Статтею 42-3 Закону № 5067-VI встановлено строк дії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства. Так дозвіл видається на строк: 1) дії трудового договору (контракту) або гіг-контракту, але не більш як на три роки - для особливих категорій іноземців та осіб без громадянства, визначених частиною другою статті 42-1 цього Закону; 2) дії договору (контракту), укладеного між українським та іноземним суб`єктами господарювання, але не більш як на три роки - для відряджених іноземних працівників; 3) дії рішення іноземного суб`єкта господарювання про переведення іноземця або особи без громадянства на роботу в Україну та контракту, укладеного між іноземцем або особою без громадянства та іноземним суб`єктом господарювання, про переведення на роботу в Україну - для внутрішньокорпоративних цесіонаріїв; 4) дії трудового договору (контракту), але не більш як на один рік - для всіх інших іноземних найманих працівників.

Відповідно до частини 2 статті 42-10 Закону № 5067-VI територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, скасовує виданий дозвіл у разі: 1) невнесення роботодавцем плати за видачу або продовження дії дозволу у строк, визначений частиною другою статті 42-4 цього Закону; 2) неподання роботодавцем у встановлений цим Законом строк до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, копії трудового договору (контракту), укладеного з іноземцем або особою без громадянства, якщо подання такої копії є обов`язковим відповідно до цього Закону; 3) подання роботодавцем письмової заяви про скасування дозволу за обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, або виявлення територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, таких обставин; 4) виявлення недостовірності даних у поданих роботодавцем документах, яка не могла бути виявлена під час розгляду заяви; 5) наявності рішення про примусове повернення або примусове видворення іноземця або особи без громадянства, прийнятого відповідно до статей 26 та 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"; 6) встановлення факту застосування праці іноземця або особи без громадянства на інших умовах, ніж ті, що визначені дозволом, або іншим роботодавцем (крім роботи за сумісництвом відповідно до абзацу другого частини другої статті 42 цього Закону та суміщення посад відповідно до частини третьої статті 42 цього Закону); 7) невикористання іноземцем або особою без громадянства права на оскарження рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або особою без громадянства, або у разі остаточного вирішення питання про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову у визнанні особою без громадянства; 8) набрання законної сили обвинувальним вироком суду, за яким іноземця чи особу без громадянства засуджено за вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу наведених вище приписів вбачається, що однією з обов`язкових визначених законом підстав для скасування виданого дозволу, є виявлення недостовірності даних у поданих роботодавцем документах, яка не могла бути виявлена під час розгляду заяви.

Як встановлено судом, оскаржуваний наказ прийнято за результатами розгляду відповідачем пропозиції Управління Служби безпеки України у Чернігівській області, викладеної у листі від 22.06.2022 № 74/2/2-1096, яким заявлено клопотання про вжиття заходів згідно чинного законодавства України та скасування наданого дозволу на застосування праці громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ПрАТ «Менеджінг Компані».

При цьому перевіркою, що здійснена Управлінням Служби безпеки України у Чернігівській області ПрАТ «Менеджінг Компані» було встановлено відсутність в інформаційних системах ДФС України відомостей щодо подання діяльності ПрАТ «Менеджінг Компані» податку на доходи фізичних осіб, а саме податкових та інших розрахунків з нарахування та сплати податків і соціальних внесків з 2021 року по 1 квартал 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.

За відсутності технічної можливості подання повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту засобами електронного зв`язку в електронній формі таке повідомлення подається у формі документа на папері згідно з додатком разом з копією в електронній формі.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Повідомленням про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації є відомості, отримані органами Державної податкової служби з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як випливає з листа Головного управління ДПС в Чернігівській області від 31.05.2022 №846/5/25-01-18-04-05 податкова звітність позивачем подавалась у період з 01.01.2019 по 09.11.2021; за період з 01.01.2022 по 05.05.2022 сплата податків, зборів, обов`язкових платежів та єдиного внеску відсутня; за 1, 4 квартали 2021 та 1 квартал 2022 ПрАТ «Менеджінг Компані» податкові розрахунки форми 1-ДФ не подавались (а.с.46).

Також згідно з інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 10.05.2022 №2500-0603-5/14788 лише у період, з січня 2020 року по грудень 2020 року сплачувався позивачем єдиний внесок стосовно працівника ОСОБА_1 з суми, що становить 4723,00 грн (за січень серпень) та 5000,00 грн (за вересень грудень), що суперечить вимогам частини 3 статті 42-1 Закону №5067-VІ, тобто не відповідає обов`язковій умові отримання дозволу щодо виплати роботодавцем заробітної плати іноземному найманому працівнику у розмірі не менш як десять мінімальних заробітних плат (а.с.47).

Суд зауважує, що дана умова повинна була бути дотримана позивачем у період перебування ОСОБА_1 на посаді «президент холдингу», як найманий працівник з 04.04.2019 по 04.04.2021.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з позицією відповідача щодо наявності недостовірних даних у поданих роботодавцем документах, яка не могла бути виявлена під час розгляду заяви.

Суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності повноважень у Служби безпеки України, оскільки Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана, зокрема брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну (пункт 13 частини 1 статті 24 Закону України від 25.03.1992 № 2229-XII «Про Службу безпеки України» ( далі Закон №№ 2229-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону № 2229-XII передбачено, що Службі безпеки України, її органам і співробітникам для виконання покладених на них обов`язків надається право: подавати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям усіх форм власності обов`язкові для розгляду пропозиції з питань національної безпеки, у тому числі із забезпечення охорони державної таємниці.

Наведене свідчить, що оскаржуваний наказ прийнято обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно та розсудливо, у зв`язку з чим не вбачається правових підстав для його скасування.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підстави для розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки в позові відмовлено повністю.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Менеджінг Компані» (вул. Івана Мазепи, буд. 66, м. Чернігів, 14014, )

Відповідач: Чернігівський обласний центр зайнятості (вул. Коцюбинського, буд. 40, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 03491464).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Суддя В.В. Падій