Справа № 380/7505/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7505/20
У Х В А Л А

щодо встановлення судового контролю

02 листопада 2022 року зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лєбєдєва Д.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Слиш Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, Львівської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги

в с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у адміністративній справі №380/7505/20.

Заява обґрунтована тим, що відповідач не в повному обсязі виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №380/7505/20. Так, 30.08.2022 на рахунок позивача надійшли кошти у сумі 16483,94грн. На думку позивача, вказана сума не відповідає розміру вихідної допомоги, яку відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити на виконання вказаного судового рішення. Згідно з підрахунками позивача вказана допомога має становити орієнтовно 45607,50грн. У зв`язку з неповним виконанням відповідачем судового рішення, просить суд зобов`язати відповідача у 10-денний строк подати звіт про виконання судового рішення.

19.09.2022 до суду від представника відповідача Львівської обласної прокуратури надішли заперечення на заяву позивача про встановлення судового контролю обґрунтовані тим, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №380/7505/20 виконане в повному обсязі. Зазначає, що на момент звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора та з органів прокуратури з 19.08.2020, правові підстави для виплати вихідної допомоги прокурору, звільненому з підстав та в порядку, передбачених Законом № 1697-VII, були відсутні.

На виконання вказаного судового рішення Львівською обласною прокуратурою 30.08.2022 нараховано та виплачено ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні відповідно до Постанови № 505 та Порядку № 100 правомірно, оскільки стаття 81 Закону №1697-VII стосується виключно прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, які успішно пройшли атестацію, чого у даному випадку не відбулося, що унеможливлює поширення вказаної норми на спірні правовідносини. Рішення про те, що Постанова № 505 суперечить чинному законодавству, ні Конституційним Судом України, ні Урядом не приймалось. Крім того, прирівняння посадового окладу позивача до посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в ці установи, суперечить вимогам Закону № 113-ІХ.

Позивач у судовому засіданні подану заяву підтримав, просив суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання.

Представник відповідача Львівської обласної прокуратури у судовому засіданні проти задоволення заяви позивача заперечила. Поросила суд відмовити у задоволенні заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідач прокуратура Львівської області явку представника не забезпечила, належним чином повідомлена про час, дату і місце розгляду заяви, клопотань, пов`язаних із розглядом заяви до суду не надходило.

Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю у справі, суд виходив з наступного.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2020 у справі №380/7505/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема зобов`язано Львівську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу, у зв`язку із звільненням, відповідно до Закону України Про прокуратуру, із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р(ІІ)2020.

На виконання вказаного судового рішення Львівська обласна прокуратура 30.08.2022 виплатила позивачу кошти у розмірі 16483,94грн., що визнається сторонами та підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Суд встановив, що відповідач здійснив нарахування та виплату вихідної допомоги позивачу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, та постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 №505. Натомість, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2020 у справі №380/7505/20 відповідача зобов`язано здійснити нарахування позивачу вихідної допомоги відповідно до Закону України Про прокуратуру із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р(ІІ)2020.

У запереченні на заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду представник відповідача зазначає, що норми Закону України Про прокуратуру та рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р(ІІ)2020 до нарахування спірної виплати не застосовувалися, чим фактично визнає неповноту виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2020 у справі №380/7505/20.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський суд з прав людини у справі Горнсбі проти Греції наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Відповідно до статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена статтею 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтею 382 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною 2 статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, можна дійти висновку, що суд може встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі.

Зазначені обставини дають суду підстави для необхідності встановлення судового контролю за його виконанням.

Разом з тим, суд, враховуючи обставини у справі, вважає за доцільне встановити більш тривалий строк для подання звіту про виконання рішення суду, а саме тридцять робочих днів з моменту отримання цієї ухвали.

Щодо вимоги позивача про накладення на керівника відповідача штрафу за неподання звіту про виконання судового рішення, то така є передчасною, а відтак судом на ції стадії не вирішується.

Керуючись статтями 45, 149, 243, 382 КАС України, суд

у х в а л и в :

заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити частково.

Зобов`язати Львівську обласну прокуратуру подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №380/7505/20 протягом тридцяти робочих днів з моменту отримання цієї ухвали.

У задоволенні решти заяви відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала складена 07 листопада 2022 року.

Суддя А.Г. Гулик