Справа № 580/604/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2022 року справа № 580/604/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Драгомирової О.М. від імені ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

24.01.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Драгомирової О.М. (65009, м.Одеса, Гагарнське плато 5/3 оф.26) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому грошової компенсації за неотримане речове майно без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання вказаного майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, за цінами предметів обмундирування, визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на день звільнення зі служби 05.04.2016;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому суму грошової компенсації за невикористане речове майно без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання вказаного майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, за цінами предметів обмундирування, визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на день звільнення зі служби 05.04.2016.

Додатково просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі шляхом зобов`язання відповідача подати у строк 30 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 05.04.2016 виключений із списків особового складу Уманського ОМВК та всіх видів забезпечення. 29.10.2021 представник позивача зверталася заявою до відповідача, в якій просила виплатити позивачу грошову компенсацію за належне, але не отримане майно впродовж всієї служби. Відповідач листом від 19.11.2021 відмовив у задоволенні заяви всупереч вимог законодавства.

Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 13.09.2022, що підтверджується даними роздруківки з електронної пошти.

Відповідач правом подати відзив не скористався. Всі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтовані клопотання від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 05.04.2016 №40 підтверджується, що позивача з 05.04.2016 виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зобов`язано виплатити:

премію у розмірі 420% від посадового окладу за період з 01до 05 квітня 2016 року;

надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% від окладу грошового утримання за період з 01 до 05 квітня 2016 року;

надбавку за роботу з таємними документами 10% від посадового окладу за період з 01.до 05 квітня 2016 року;

щомісячну додаткову винагороду у розмірі 60% від грошового забезпечення за період з 01 до 05 квітня 2016 року;

вихідну допомогу при звільненні за 12 календарних місяців військової служби в розмірі 4% грошового забезпечення за кожний місяць;

грошову допомогу на оздоровлення за 2016 рік;

грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2016 рік терміном 10 календарних днів.

Компенсації за неотримане речове майно серед вказаних вище виплат в наказі не зазначено.
29.10.2021 представник позивача адвокат Драгомирова О.М. зверталася від його імені заявою до відповідача, в якій зазначила, що при виключені зі списків особового складу частини йому нарахована компенсація за належне, але не отримане речове майно впродовж всієї служби. Тому просила виплатити йому цю грошову компенсацію в повному обсязі без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на перше число року звільнення позивача.

Листом від 19.11.2021 №6/1/725 відповідач повідомив, що відомостей щодо звернення позивача про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, рапортів, клопотань чи заяв поданих під час служби у відповідача на посаді заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 не зареєстровано та позивачем не надано. Відповідно до постанови КМУ від 16.03.2016 №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Картка обліку майна особистого користування, термін зберігання якої три роки, знищена встановленим порядком, так як терміни зберігання вийшли.

Не отримавши зазначені кошти, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Для вирішення спору суд врахував.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-ХII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011- ХII). Крім того вказаний Закон врегульовує порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців, а також грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Статтею 1 Закону №2011-ХII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-ХII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з ч.1 ст.9-1 Закону №2011-ХII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі Порядок №178).

Згідно з п.2 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Відповідно до п.3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Пункт 4 Порядку №178 встановлює, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Згідно з п.5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Отже, військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за не отримане речове майно у разі звільнення з військової служби за цінами встановленими на 01.01 поточного року.

Вказані вище гарантії реалізуються на підставі заяви (рапорту) військовослужбовця, наказу командира (начальника) військової частини та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої передбачена додатком до Порядку №178.

Повідомлення листом про відсутність відомостей щодо звернення позивача заявою чи рапортом поданими під час служби про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно доводить, що відповідач не перевірив речове забезпечення позивача за період його служби, кількість і види неотриманого речового забезпечення. Як наслідок, не перевірив дотримання його права на грошову компенсацію при звільненні.

Щодо зазначеного суд на виконання ч.5 ст.242 КАС України врахував висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі ВС), викладені у постанові від 30 липня 2020 року у справі № 820/5767/17 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Так, ВС зазначив, що застосовування в пункті 3 Порядку № 178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу). Таким чином військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
Подібна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 29 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18.

Отже, за позивачем після звільнення зі служби зберігається право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно та він має право звернутися за нею як рапортом, так і заявою.

Зважаючи на дату ініціювання позивачем до відповідача питання спірної компенсації, задля недопущення порушення заявленого права, відповідач мав обов`язок відновити документи, які зазначає знищеними за строком зберігання, або надати суду інші непрямі докази відсутності права позивача на вказану компенсацію при звільненні.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Оскільки належні, достовірні та допустимі докази нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно, як і відсутності на це права позивача відсутні, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати спірної компенсації, що є актом пасивної, а не активної, як стверджує у позовній заяві позивач, поведінки. Тому наявні підстави для визнання протиправною його бездіяльності, а не дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті спірної компенсації.

З метою прийняття законного та обґрунтованого рішення суд врахував правову позицію ВС у постанові від 17 березня 2020 року у справі № 815/5826/16 щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах:

«…53. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в серпні 2016 року від військової частини НОМЕР_3 , позивач отримав компенсацію за неотримане речове майно за період з 30.10.2002 по 25.07.2014 включно, що не заперечується сторонами, однак нарахування цієї компенсації проведено на підставі довідки №5 від 08.06.2015, яка складена відповідачем за цінами на предмети речового майна станом на 01.01.2015, що не відповідає вимогам пункту 5 Порядку №178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.
54. Отже, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, з боку військової частини НОМЕР_3 порушено право позивача на отримання цієї компенсації виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату, а саме 2016 року.
55. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23.08.2019 по справі №2040/7697/18 та в постанові Верховного Суду від 14.11.2018 по справі №809/1488/16.».

Отже, для належного та повного захисту порушеного права позивача наявні підстави зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу суму грошової компенсації за невикористане речове майно без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання вказаного майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, за цінами предметів обмундирування, визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на день звільнення зі служби 05.04.2016.

Щодо клопотання позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі шляхом зобов`язання відповідача подати у строк 30 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про його виконання.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язати надати сторону звіт про виконання рішення суду є правом суду, а не обов`язок. Вимога щодо подачі звіту про виконання судового рішення слугує стимулюючим засобом для його виконання.

Матеріали судової справи не містять жодного доказу того, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення. Тому відсутні обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідача подати суду такий звіт.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 20.01.2022 №ПН11242С1 в сумі 992,40 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову половина суми.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити адміністративний позов адвоката Драгомирової О.М. від імені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання вказаного майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, за цінами предметів обмундирування, визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на день звільнення зі служби 05.04.2016.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суму грошової компенсації за невикористане речове майно без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання вказаного майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, за цінами предметів обмундирування, визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на день звільнення зі служби 05.04.2016.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору за звернення позовною заявою до адміністративного суд в сумі 496,20грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

4. Копію рішення направити учасникам справи.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 09.11.2022