Справа № 120/6610/22
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 р. Справа № 120/6610/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Марисік В.Ю.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача Никитюка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Хмільницького міського голови та виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області

про визнання розпорядження протиправним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

18.08.2022 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Хмільницького міського голови (відповідач 1) та виконавчого комітету Хмільницької міської ради (відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування розпорядження Хмільницького міського голови від 19.07.2022 № 127-рк "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ";

- поновлення позивачки на посаді начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику;

- стягнення з відповідача 2 на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що розпорядженням Хмільницького міського голови від 19.07.2022 № 127-рк "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ", враховуючи раніше застосовані заходи дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у вигляді догани, а саме розпорядження міського голови від 01.03.2022 № 54-рк "Про оголошення догани ОСОБА_1 ", розпорядження міського голови від 21.04.2022 № 84-рк "Про оголошення догани ОСОБА_1 , розпорядження міського голови від 13.07.2022 № 126-рк "Про оголошення догани ОСОБА_1 ", беручи до уваги службову записку керуючого справами виконкому міської ради ОСОБА_2 від 18.07.2022 та заяву ОСОБА_1 від 11.07.2022 про надання відпустки, позивачку звільнено з посади начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику з 19.07.2022 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором (посадовою інструкцією), на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка зазначає, що в оскаржуваному розпорядженні міського голови не вказано, у чому саме полягає дисциплінарний проступок позивачки та коли він був учинений. Крім того, зі змісту розпорядження неможливо встановити, яке порушення було допущене позивачкою з дня накладення на неї останнього стягнення, тобто з 13.07.2022, до дня звільнення 19.07.2022, та в чому виявилося невиконання або неналежне виконання нею своїх посадових обов`язків.

Позивачка наголошує, що підставою звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України може бути нове порушення трудової дисципліни і відповідний факт повинен бути зафіксований належним чином. Натомість відповідач, приймаючи спірне рішення про звільнення позивачки із займаної посади в органі місцевого самоврядування, фактично лише обмежився посиланням на попередні дисциплінарні стягнення, які до того ж оскаржуються в судовому порядку.

Відтак позивачка просить скасувати розпорядження Хмільницького міського голови від 19.07.2022 № 127-рк та захистити її порушене право на працю шляхом поновлення на посаді, з якої її було незаконно звільнено, із стягненням середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 23.08.2022 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 10:00 год 19.09.2022. Відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов в порядку, визначеному ст. 162 КАС України. У відповідача 2 витребувано додаткові письмові докази, необхідні для правильного вирішення справи.

Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали.

09.09.2022 до суду надійшла заява виконавчого комітету Хмільницької міської ради про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12.09.2022 вказану заяву задоволено, організацію відеоконференції за участю представника відповідача 2 доручено Хмільницькому міськрайонному суду Вінницької області.

У судове засідання від 29.09.2022 відповідачі не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, виконавчий комітет Хмільницької міської ради не виконав вимог суду про надання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 29.09.2022 розгляд справи відкладено на 13:00 год 10.10.2022. Вирішено повторно витребувати у відповідача 2 додаткові докази, а саме: розпорядження Хмільницького міського голови від 19.07.2022 № 127-рк "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " та документи, що стали підставою для його прийняття (у вигляді належним чином завірених паперових копій); Положення про Центр надання адміністративних послуг у м. Хмільнику (у вигляді належним чином завіреної паперової копії); посадову інструкцію начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику ОСОБА_1 (у вигляді належним чином завіреної паперової копії); довідку про середньомісячний та середньоденний заробіток ОСОБА_1 за посадою начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику на дату її звільнення з роботи (в оригіналі).

05.10.2022 від відповідача 2 надійшли документи на виконання вимог вищезазначеної ухвали.

У судове засідання від 10.10.2022 сторони не з`явилися, що, ймовірно, було обумовлено масованим ракетним ударом РФ по території України. Відтак ухвалою суду від 10.10.2022 розгляд справи відкладено на 13:00 год 03.11.2022 з викликом сторін у судове засідання. При цьому дозволено участь представника виконавчого комітету Хмільницької міської ради в режимі відеоконференції, організацію якої доручено Хмільницькому міськрайонному суду Вінницької області.

13.10.2022 на підставі поданої заяви представник відповідачів ознайомився з матеріалами справи.

03.11.2022 від представника відповідачів надійшло клопотання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України.

Ухвалою суду від 03.11.2022 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві. Просять суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча у визначеному законом порядку повідомлялися про судовий розгляд, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому суд враховує, що Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області було організовано відеоконференцію з приміщення суду. Втім, на судове засідання в режимі відеоконференції ніхто не прибув, що під запис підтверджено уповноваженим працівником вказаного суду.

Частиною першою статті 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України у разі неявки без поважних причин або без повідомлення причин неявки в судове засідання учасника справи, який був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

З огляду на викладене і беручи до уваги, що належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явилися, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивачки та її представника на підтримку заявлених вимог, суд встановив таке.

Позивачка ОСОБА_1 проходила службу в органах місцевого самоврядування та з липня 2020 року займала посаду начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику.

Відповідно до Положення про Центр надання адміністративних послуг у м. Хмільнику, яке затверджене рішенням Хмільницької міської ради від 29.07.2020 № 2703, Центр надання адміністративних послуг у м. Хмільнику (далі Центр, ЦНАП у м. Хмільнику) є постійно діючим робочим органом при виконавчому комітеті Хмільницької міської ради, в якому надаються адміністративні послуги згідно визначеного переліку. Центр очолює начальник відділу із забезпечення діяльності Центру, який призначається на посаду та звільнення з посади міським головою.

Як передбачено Положенням про відділ із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику, затвердженим рішенням Хмільницької міської ради від 29.07.2020 № 2703, Відділ є структурним підрозділом виконавчих органів міської ради, що створюється з метою здійснення організаційного забезпечення діяльності Центру. Відділ очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади міським головою згідно із Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

30.07.2020 Хмільницьким міським головою затверджено посадову інструкцію начальника відділу із забезпечення діяльності Центру ОСОБА_1 , з якою позивачка під підпис ознайомилася того ж дня.

Вказаною посадовою інструкцією визначено, що начальник Відділу є посадовою особою місцевого самоврядування, яка здійснює керівництво роботою Центру. Начальник призначається на посаду та звільняється з неї міським головою згідно із Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (пункти 1.2-1.3). Основні завдання начальника Відділу та його права передбачені розділами II, III посадової інструкції (пункти 2.1-2.11, 3.1-3.7). Водночас згідно з положеннями розділу IV інструкції за порушення вимог законодавства з питань надання адміністративних послуг та з питань проходження служби в органах місцевого самоврядування начальник Відділу несе відповідальність у порядку встановленому законами України (пункт 4.1).

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Хмільницького міського голови від 01.03.2022 № 54-рк, за відсутність на робочому місці 11.02.2022 більше трьох годин без попереднього погодження з керівником, позивачці ОСОБА_1 оголошено догану.

Вказане розпорядження оскаржене позивачкою до суду (справа № 120/3891/22).

Крім того, розпорядженням Хмільницького міського голови від 21.04.2022 № 84-рк, за неналежне виконання обов`язків керівника групи зустрічі, приймання та тимчасового розміщення евакуйованого населення міського приймального пункту евакуації у приміщенні ЦНАП у м. Хмільнику, окремих вказівок керівництва виконавчих органів міської ради, позивачці ОСОБА_1 оголошено догану.

Вказане розпорядження оскаржене позивачкою до суду (справа № 120/4043/22).

Крім того, розпорядженням Хмільницького міського голови від 13.07.2022 № 126-рк, за систематичне виконання службових (посадових) обов`язків, а саме пунктів 2.1-2.2 посадової інструкції начальника відділу із забезпечення діяльності ЦНАП у м. Хмільнику, позивачці ОСОБА_1 оголошено догану.

Вказане розпорядження оскаржене позивачкою до суду (справа № 120/6433/22).

Розпорядженням Хмільницького міського голови від 19.07.2022 № 127-рк "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ", враховуючи раніше застосовані заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а саме розпорядження міського голови від 01.03.2022 № 54-рк "Про оголошення догани ОСОБА_1 ", розпорядження міського голови від 21.04.2022 № 84-рк "Про оголошення догани ОСОБА_1 , розпорядження міського голови від 13.07.2022 № 126-рк "Про оголошення догани ОСОБА_1 ", беручи до уваги службову записку керуючого справами виконкому міської ради ОСОБА_2 від 18.07.2022 та заяву ОСОБА_1 від 11.07.2022 про надання відпустки, позивачку звільнено з посади начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику з 19.07.2022 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором (посадовою інструкцією), на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Вказане розпорядження оскаржене позивачкою до суду та є предметом спору у цій адміністративній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, а також загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулюються Законом України від 7 червня 2001 року № 2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі Закон № 2493-III).

Статтями 2, 3 цього Закону визначено, що служба в органах місцевого самоврядування це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно із ст. 8 Закону № 2493-III правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 3 КЗпП України цим Кодексом регулюються трудові відносини всіх працівників, а статтею 4 Кодексу передбачено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Таким чином, до правовідносин, що виникли у цій справі, також підлягають застосуванню положення КЗпП України. Це визнається відповідачами, адже звільнення позивачки з посади в органах місцевого самоврядування відбулося за пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

Зазначена правова підстава для розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Верховний Суд у постанові від 27.05.2020 висловив наступну правову позицію (справа № 755/6249/18).

При звільненні працівника з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України, роботодавець має навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього дисциплінарного стягнення та в який час.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов:

- порушення має стосуватися тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку;

- невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності;

- невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним;

- враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів;

- з моменту виявлення порушення до звільнення у дисциплінарному порядку може минути не більше місяця.

Отже, як зазначає Верховний Суд, для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно з ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплiнарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пiзнiше одного мiсяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звiльнення працiвника вiд роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатнiстю або перебування його у вiдпустцi.

В іншій справі (постанова від 02.02.2022 у справі № 705/539/21) Верховний Суд вказав на те, що з передбачених пунктом 3 статті КЗпП України підстав працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України). Водночас у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів стягнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Суд враховує, що відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень в розумінні вимог адміністративного судочинства та роботодавцем в розумінні норм трудового законодавства, відзиву на позовну заяву не подав, належними та допустимими доказами правомірність звільнення позивачки з роботи не обґрунтував, доводів позивачки не спростував.

Однак зібрані у справі докази дають суду можливість дійти висновку, що підставою для звільнення позивачки з роботи стало систематичне невиконання нею своїх посадових обов`язків, за які її вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності розпорядженнями Хмільницького міського голови від 01.03.2022 № 54-рк, від 21.04.2022 № 84-рк та від 13.07.2022 № 126-рк про оголошення догани.

Водночас під час розгляду справи відповідачі протилежного не довели та належних і допустимих доказів вчинення позивачкою нового проступку суду не надали.

Звідси випливає, що законних підстав для звільнення позивачки у відповідачів не було, оскільки за одне й те ж порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення (догана чи звільнення) і таке стягнення вже було накладене на позивачку згідно з попередніми розпорядженнями.

Суд погоджується з твердженнями позивачки про те, що в оскаржуваному розпорядженні не наведено конкретних фактів допущеного нею невиконання обов`язків за посадою начальника відділу із забезпечення діяльності ЦНАП у м. Хмельнику після 13.07.2022 (дати накладення останнього стягнення), а також не зазначено і не обґрунтовано, коли саме було вчинено відповідний окремий дисциплінарний проступок та у чому саме він полягав.

На думку суду, вжиті у цьому розпорядженні формулювання допущеного позивачкою порушення мають абстрактний (узагальнений) характер та жодним чином не пояснюють, які саме посадові обов`язки позивачка не виконала (зокрема з посиланням на вимоги посадової інструкції), в чому це виявилося, а головне, що таке порушення трудової дисципліни мало місце вже після застосування дисциплінарного стягнення 13.07.2022, тобто знову повторилося.

Більше того, змістовний аналіз спірного розпорядження та службової записки, на основі якої таке розпорядження приймалося, свідчить про те, що фактичною підставою для звільнення позивачки дійсно стали ті порушення, за які її вже було притягнуто до відповідальності раніше, а не якийсь новий дисциплінарний проступок, вчинений позивачкою після цього та зафіксований і доведений відповідачем, як роботодавцем, у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що звільнення позивачки з посади в органах місцевого самоврядування відбулося незаконно, а тому розпорядженням Хмільницького міського голови від 19.07.2022 № 127-рк підлягає скасуванню.

При цьому суд додатково враховує факт неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, який за встановлених обставин справи кваліфікується судом як визнання відповідачами заявленого позову.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у зв`язку з незаконним звільненням, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, належним правовим способом захисту порушених прав позивачки у зв`язку з незаконним звільненням є її поновлення на раніше займаній посаді начальника відділу із забезпечення діяльності ЦНАП у м. Хмільнику.

Водночас суд враховує правову позицію, наведену у постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі № 821/3795/15-а. Так, у пунктах 46-48 цієї постанови Верховний Суд дійшов висновку, що за приписами частини першої статті 235 КЗпП України на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі (незалежно від скорочення посади, яку обіймав позивач). Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені у частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі. Відтак за результатами касаційного розгляду Верховний Суд скасував рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині зобов`язання відповідача вирішити питання про працевлаштування позивача на роботі (таке рішення було обумовлене скороченням посади, з якої позивача незаконно звільнили) та в цій частині прийняв нове рішення, яким поновив позивача на раніше займаній посаді.

Відтак суд доходить висновку про необхідність поновлення позивачки на посаді начальника відділу із забезпечення діяльності ЦНАП у м. Хмільнику з дня незаконного звільнення, тобто з 20.07.2022 (враховуючи, що в силу вимог чинного законодавства (ст. 241-1 КЗпП України, Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників) та згідно із судовою практикою (наприклад, постанови Верховного Суду від 06.12.2021 у справі 280/6512/20 та від 30.06.2022 у справі № 640/1175/20) день звільнення працівника вважається останнім робочим днем).

Водночас рішення суду в цій частині необхідно звернути до негайного виконання в силу приписів ч. 7 ст. 235 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України.

Надаючи оцінку позовним вимогам щодо стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно з абз. 5 п. 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до абз. "з" п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року (далі Порядок № 100), цей Порядок застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Абзацами 3, 4 пункту 2 Порядку № 100 передбачено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 04.10.2022 № 2453/01-21 середньомісячна заробітна плата позивачки на дату звільнення зі служби в органах місцевого самоврядування складала 14 575,01 грн, а середньоденна 662,50 грн.

Таким чином, оскільки на дату постановлення судом рішення період вимушеного прогулу позивачки становить 3 місяці та 10 робочих днів (з 20.07.2022 до 03.11.2022 включно), у зв`язку з поновленням позивачки на роботі на її користь підлягає стягненню середній заробіток в загальній сумі 50 350,03 (15 575,01х3 + 662,50х10).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому при виплаті присудженого позивачці середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідач повинен утримати та сплатити з присудженої суми податки та інші загальнообов`язкові платежі, в порядку та розмірах, визначених чинним законодавством.

При цьому, з урахуванням вимог п. 2 ст. 1 ст. 371 КАС України, рішення суду в частині стягнення на користь позивачки заробітної плати за один місць в сумі 14 575,01 грн підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

За змістом частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів позивачки, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи неподання відповідачами відзиву на позовну заяву, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити повністю.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а інших пов`язаних з розглядом справи витрат не встановлено, питання щодо розподілу судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Хмільницького міського голови від 19 липня 2022 року № 127-рк "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику з 20 липня 2022 року.

Стягнути з виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 липня 2022 року до 03 листопада 2022 року включно в сумі 50 350,03 грн (п`ятдесят тисяч триста п`ятдесят гривень 03 копійки), з відрахуванням при його виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

На підставі положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику та в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 14575,01 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень 01 копійка), з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивачки: адвокат Никитюк Олександр Іванович (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: вул. Грушевського, 12/301, м. Вінниця, 21050);

3) відповідач 1: Хмільницький міський голова (службова адреса: вул. Столярчука, 10, м. Хмільник, Вінницька область, 22000);

4) відповідач 2: виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області (, місцезнаходження: вул. Столярчука, 10, м. Хмільник, Вінницька область, 22000).

Повне судове рішення складено 08.11.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович