Справа № 480/13777/21
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидорука А.І.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 ,
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Стислий виклад позицій сторін.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2013 по 2021 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку грошову компенсацію.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у 2013-2021 роках йому не надавалась додаткова оплачувана відпустка, пов`язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, на яку позивач має право. Зазначає, що у разі невикористання такої додаткової щорічної відпустки, така відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: безпосереднє надання особі відпустки; грошова компенсація відпустки. При звільненні зі служби грошової компенсації за вказану відпустку йому ненараховано та невиплачено.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує.
Відзив мотивований тим, що в силу вимог ст. 10-1 Закону № 2011-ХІ така компенсація надається виключно у рік звільнення військовослужбовцям, тобто особам, які ще не виключені з військової частини та виконують обов`язки. Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 702 від 01.08.2012 не передбачено механізму виплати компенсації у випадку невикористання додаткової відпустки. Вказує, що нормою ст. 10-1 Закону № 2011-ХІ передбачено надання щорічної додаткової оплачуваної відпустки виключно за однією підставною. Надання додаткових оплачуваних щорічних відпусток за двома підставами суперечить чинному законодавству.
Процесуальні дії у справі.
20.12.2021 судом було відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Обставини, встановлені судом.
12.03.2021 з позивачем було припинено контракт, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, що підтверджується наказом відповідача № 113-ОС від 12.03.2021 (а.с. 10). В зазначено наказі зазначено виплатити позивачу грошову компенсацію за не використані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки в кількості 98 календарних днів (а.с. 11).
На звернення позивача відповідач листом від 29.11.2021 за № 12/К-546 повідомив позивача, що на час проходження служби у відповідача з 01.01.2013 по 14.03.2021 додаткова відпустка, пов`язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я позивачу не надавалась (а.с. 18).
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, в частині не нарахування та не виплати грошової компенсації за додаткову відпустку, пов`язану з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, за період з 2013 по 2021 року, позивач звернувся до суду.
Оцінка суду.
Щодо компенсації додаткової відпустки за 2015-2021 роки.
Відповідно до норми абз. 1 ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Абзацом 3 цієї частини встановлено, що військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Нормою п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України № 3551-ХІІ встановлено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач є учасником бойових дій (а.с. 9).
Отже, нормою абз. 1 ч. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ встановлено право військовослужбовця на надання йому додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби з підвищеним нервово-емоційним навантаженням або право на надання додаткової відпустки передбаченої іншими законами. Тобто виключно одну додаткову щорічну відпустку, а не декілька одразу. Надання військовослужбовцю додаткової відпустки, як учаснику бойових дій чи її компенсації виключає його право на одержання додаткової відпустки за іншою правовою підставою.
Оскільки позивачу вже компенсовано щорічну додаткову відпустку за 2015-2021 роки, яка передбачена нормою п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України № 3551-ХІІ, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо компенсації додаткової відпустки за 2013-2014 роки.
Постановою Кабінету Міністрів України № 702 від 01.08.2012 затверджено перелік військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку.
Відповідно до додатку 4 Переліку зазначеної постанови Уряду посада військовослужбовця державної прикордонної служби інструктор та інструктор 2 категорії відноситься до посад, яким надається додаткова щорічна відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я у кількості 7 діб.
Факт перебування позивача у 2013-2014 роках на зазначених посадах підтверджується записами у військовому квитку (а.с. 13).
Отже, суд приходить до висновку, що позивач має право на щорічні додаткові відпустки, відповідно до норми ч. 4 ст. 10-1 Закону України № 2011, за періоди служби з 2013 по 2014 роки у кількості 7 діб на рік.
Відповідно до пунктів 8, 14, 17, 18, 19 ст. 10-1 Закону № 2011 військовослужбовцям додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.
Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
Відповідачем не заперечується, що у період з 2013 по 2014 роки щорічна додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або інша додаткова відпустка в особливий період до моменту звільнення з військової служби позивачу не надавалась.
Указом президента України від 17.03.2014 № 303 оголошено рішення про проведення часткової мобілізації. Тому з 18.03.2014 і по даний час особливий період триває.
Відповідно до норм пп. 6 п. 8 розділу V Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 25.06.2018 № 558, у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. Виплата грошової компенсації здійснюється на підставі наказу.
Отже, у разі невикористання додаткової щорічної відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням така відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду; 2) грошова компенсація відпустки особі.
При цьому, суд звертає увагу, що припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток відповідно до ст. 10-1 Закону № 2011-XII в особливий період є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо та жодним чином не впливає на суть цього права.
Отже, у випадку звільнення військовослужбовців зі служби їм повинна виплачуватися грошова компенсація за всі невикористані дні додаткової відпустки. При цьому, суд зауважує, що сам факт неможливості надання відповідачем відпустки без рівноцінної її заміни грошовою компенсацією суперечить самій суті права.
Враховуючи той факт, що відповідач при звільненні позивача зі служби не нарахував та не виплатив позивачу, компенсацію за додаткові щорічні відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за періоди служби з 2013 по 2014 рік, суд приходить до висновку про порушення відповідачем прав позивача та задовольняє позовні вимоги в цій частині, оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, встановленими ч. 2 ст. 2 КАС України.
Судові витрати.
Враховуючи той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (провулок Громадянський, 6, а/с 103, НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2013 та 2014 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, з урахуванням висновків суду.
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 відмовити.
5. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 08.11.2022.

Суддя А.І. Сидорук