Справа № 1832вр-22/160
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 жовтня 2022 року Справа №1832вр-22/160

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Турлакової Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому написі, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», в якій заявник просить суд:

- замінити стягувача у виконавчому написі №1172, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. від 17.01.2020 з АТ ОТП БАНК на ТОВ Цикл Фінанс у зв`язку з переходом до ТОВ Цикл Фінанс прав кредитора за договором № від 31.03.2018 року укладеним між АТ ОТП Банк та ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 17.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис нотаріуса № 1172, яким було запропоновано стягнути на користь акціонерного товариства ОТП Банк заборгованість, що виникла за договором № від 31.03.2018 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , в розмірі 12886,76 грн. 30.08.2021 приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. керуючись пунктом 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження постановив виконавчий документ повернути стягувачу. 20.08.2021 між акціонерним товариством ОТП Банк та товариством з обмеженою відповідальністю Цикл Фінанс було укладено договір факторингу №20/08/21, згідно якого товариство набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками банку, у тому числі і до ОСОБА_1 за договором № від 31.03.2018 року. В обґрунтування заяви товариство посилається на частину п`яту статті 15 Закону України Про виконавче провадження та статтю 379 КАС України, постанови Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 826/7941/117, від 22.07.2019 у справі № 822/1659/18, від 26.02.2020 у справі № 826/7981/17, внаслідок чого заявник звернувся до суду.

Вирішуючи питання щодо прийняття заяви про заміну стягувача у виконавчому документі до свого провадження та призначення її до розгляду, судом встановлено таке.

Приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Звернення до адміністративного суду реалізовується шляхом пред`явлення відповідного адміністративного позову, відкриття провадження у адміністративній справі та прийняттям адміністративним судом рішення, яке після набрання законної сили, підлягає примусовому виконанню шляхом видачі виконавчого листа та пред`явлення його до примусового виконання.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано у статтях 370-391 розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З аналізу вказаних норми, суд дійшов висновку, що положення статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України щодо заміни сторони виконавчого провадження застосовуються лише у разі, якщо таке виконавче провадження спрямоване на виконання судового рішення, прийнятого у відповідній адміністративній справі, яке набрало законної сили та за яким видано виконавчий лист.

Разом з тим, частиною 1 статті 442 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За приписами частини 2 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Таким чином, можливість заміни сторони виконавчого провадження не лише при виконанні рішення суду у цивільній справі, але й при виконанні рішень інших органів та їх посадових осіб передбачена нормами цивільного процесуального судочинства.

Зі змісту заяви про заміну стягувача у виконавчому документі, заявник просить відповідно до статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України замінити стягувача по виконавчому напису приватного нотаріуса.

Враховуючи викладене, питання заміни стягувача по виконавчому напису приватного нотаріуса не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачено лише вирішення питань, пов`язаних саме з виконанням судових рішень в адміністративних справах, тоді як питання щодо заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса підлягає вирішенню за нормами частини 2 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, посилання заявника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 є безпідставними, оскільки в цій справі спір вирішувався за нормами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка була чинною до 15 грудня 2017 року і стаття 264 якого (на відміну від статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15 грудня 2017 року) не містила застереження про подання заяви до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Одночасно і Цивільний процесуальний кодекс України в редакції до 15 грудня 2017 року не містив норми, аналогічній ч. 2 ст. 446, яка діє з 15 грудня 2017 року.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 379 КАС України (у чинній редакції) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Заявником подано заяву про заміну сторони у виконавчому написі № 1172 від 17.01.2020р., тобто, в порядку статті 379 КАС України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, з огляду на що, на переконання суду, посилання заявника в обґрунтування компетенції адміністративного суду розглядати подану заяву на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 826/7941/17 є хибними.

Посилання заявника на положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» суд оцінює критично, оскільки ними регулюються питання оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби чи приватних виконавців, а не питання заміни сторони у виконавчому провадженні.

Аналогічних висновків дійшов Третій апеляційний адміністративний суд в постановах від 20.05.2020 у справі № 186вр-20/160, від 20.05.2020 у справі № 187вр-20/160, від 05.02.2020 у справі №1359вр-19/160.

З урахуванням вищевикладеного, суд визнає помилковими посилання заявника на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.07.2019 у справі №822/1659/18, оскільки у зазначеній справі колегія суддів суду касаційної інстанції не аналізувала наведені вище положення ЦПК України, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №826/7941/17, у якій Судом наведені висновки щодо застосування у спірних правовідносинах положень статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, які з 15.12.2017 втратили чинність.

Прийняття до провадження заяви (справи) судом, до компетенції якого її розгляд не відноситься, буде порушенням вимог статті 6 Європейської Конвенції з прав людини, яка гарантує кожному розгляд його справи "судом, встановленим законом".

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що з 15 грудня 2017 року питання заміни стягувача у виконавчому документі, а саме: виконавчому написі нотаріуса віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса в порядку цивільного судочинства за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, згідно ч. 2 ст. 167 КАС України визначено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З огляду на те, що станом на час вирішення питання щодо прийняття до розгляду Товариства з обмеженою відповідальністю Цикл Фінанс, положеннями статті 379 КАС України не передбачено можливості вирішення адміністративними судами питання про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого напису нотаріуса, відповідно, суд повертає вказану заяву без розгляду як безпідставну та необґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 167, 248, 294, 379 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому написі - повернути заявнику без розгляду.

Копію ухвали разом із заявою та всіма додатками до неї надіслати заявнику.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 КАС України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя Н.В. Турлакова