Справа № 380/10224/22
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження адміністративну справу за позовом Депутата Рава-Руської міської ради ОСОБА_1 до Рава-Руська міської ради Львівського району Львівської області про визнання протиправними і скасування рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з вказаним позовом до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області (80316, Львівська область, м. Рава-Руська, вул. Я. Мудрого, буд. 3, ) в якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Конкурсної комісії для відбору кандидатів на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради Головного архітектура про допуск кандидатів до участі у конкурсі, оформлене Протоколом №2 від 21 лютого 2022 року;

визнати протиправними та скасувати рішення Конкурсної комісії для відбору кандидатів на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради Головного архітектура про рекомендацію призначити на посаду начальника відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради Головного архітектора Кайду Юлію Василівну, оформлене Протоколом № 5 від 31 березня 2022 року;

визнати протиправними та скасувати рішення Розпорядження Міського голови Рава Руської міської ради Львівського району Львівської області від 11 квітня 2022 року № 72 к про переведення ОСОБА_2 , спеціаліста 1 ї категорії відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради на посаду начальника відділу Головного архітектора відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради з 12 квітня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення Конкурсної комісії про допуск кандидатів до участі у конкурсі, про рекомендацію призначити на посаду начальника відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради Головного архітектура Кайду Юлію Василівну, розпорядження Міського голови Рава Руської міської ради Львівського району Львівської області від 11 квітня 2022 року № 72 к, прийняті з порушенням процедури та всупереч вимогам Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Прийняті рішення, позивач як депутат Рава Руської міської ради вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки зумовлено значним суспільним інтересом, який підлягає захисту у даному випадку правом громади м. Рава Руська на забезпечення належного урядування, тобто такої діяльності міської ради і її органів, яка буде здійснюватися виключно у відповідності до вимог закону і забезпечуватиме їх функціонування максимально ефективно.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву від 18 серпня 2022 № 54030, Рава Руська міська рада Львівської області, позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних рішень. Додатково зазначено, що позивач не навів жодного обґрунтування негативного впливу рішень Комісії та розпорядження міського голови на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача. Також позивачем не вказано, з якими конкретними матеріальними або нематеріальними благами пов`язаний його інтерес та що цей інтерес належить саме йому. Зазначають, що позивач безпосередньо не є потерпілим від оскаржуваних рішень та вони спричинили суттєвий негативний вплив саме на позивача і він не зазначив реальної шкоди. Крім того вказують, що оскаржуване розпорядження міського голови є актом індивідуальної дії, прийнятий стосовно іншої особи, а не позивача та не стосуються прав, свобод та інтересів безпосередньо позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 01 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Відповідно до розпорядження Міського голови Рава - Руської міської ради Львівського району Львівської області № 4-к від 10 січня 2022 року оголошено конкурс на заміщення вакантної посади - начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Рава - Руської міської ради - Головного архітектора та утворено відповідну конкурсну комісію (надалі - «Комісія»).

Додатком 2 до вказаного розпорядження затверджено умови проведення конкурсу на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури та житло комунального господарства Рава Руської міської ради Головного архітектора.

Відповідне оголошення про конкурс опубліковано в інформаційно - аналітичній газеті Прикордоння» від 14 січня 2022 року №1(185) та розміщено на офіційному веб-сайті міської ради.

У період з 14 січня 2022 року по 12 лютого 2022 року для участі в конкурсі з відбору кандидатів на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Рава - Руської міської ради - Головного архітектора здали документи три претенденти: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу від 16 лютого 2022 року №1 Комісією вирішено не допустити до участі у конкурсі з відбору кандидатів на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Рава - Руської міської ради - Головного архітектора усіх трьох згаданих претендентів через невідповідність поданих ними документів вимогам щодо прийняття на службу в орган місцевого самоврядування, встановленим кваліфікаційним вимогам та: вимогам конкурсу, зокрема вимогам до стажу на службі в органах місцевого самоврядування, на посадах державної служби або досвід на керівних посадах підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності не менше двох років, стажу організаційної і професійної роботи за фахом у сфері містобудування та архітектури не менше п`яти років.

17 лютого 2022 року усі зазначені особи подали до Комісії заяви, у яких повідомляли про свою проінформованість про рішення стосовно недопущення до участі у конкурсі і наполягали їх допустити.

21 лютого 2022 року Комісія, вирішила допустити до участі у конкурсі усіх трьох названих кандидатів та провести іспит з їх відбору 03 березня 2022 року (Протокол №2).

На засіданні Комісії 03 березня 2022 року (Протокол №3) вирішено перенести дату проведення іспиту на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово - комунального господарства Рава-Руської міської ради - Головного архітектора на невизначений час у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України, про що було повідомлено усіх кандидатів.

24 березня 2022 року Протоколом №4 конкурсна комісія вирішила призначити дату проведення іспиту на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради Головного архітектора 31 березня 2022 року об 11: 00 годині.

Згідно із Протоколом №5 засідання Комісії від 31 березня 2022 року, членами Комісії на підставі розгляду поданих документів, результатів іспиту та співбесіди з кандидатом на заміщення вакантної посади, конкурсна комісія вирішила: рекомендувати міському голові ОСОБА_5 призначити на посаду начальника відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради Головного архітектора ОСОБА_2 , оскільки вона на конкурсі показала хороший рівень знань в області знання законодавства містобудування, архітектури та житлово комунального господарства. У Протоколі № 5 також було зазначено, що ОСОБА_4 на іспит не з`явився.

11 квітня 2022 року Міський голова Рава - Руської міської ради Львівського району винесено Розпорядження № 72-к про переведення ОСОБА_2 , спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради на посаду начальника відділу - Головного архітектора відділу містобудування, архітектури та житлово - комунального господарства Рава - Руської міської ради з 12 квітня 2022 року, як таку, що успішно пройшла за конкурсом, з посадовим окладом згідно з чинним законодавством.

Позивач вважає такі рішення Конкурсної комісії для відбору кандидатів на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради Головного архітектура та рішення Розпорядження Міського голови Рава Руської міської ради Львівського району Львівської області від 11 квітня 2022 року № 72 к протиправними у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (в редакції чинній на момент вимкнення спірних правовідносин, далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР установлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження плану роботи ради та заслуховування звіту про його виконання з урахуванням вимог статті 32 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11 липня 2002 року №93-IV (далі - Закон №93-IV) передбачено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Статтею 15 Закону №93-IV визначено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

У разі невжиття відповідних заходів посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та керівники правоохоронних і контролюючих органів, до яких звернувся депутат місцевої ради, несуть адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що депутат Рава Руської міської ради ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними та такими що підлягають скасуванню рішення Конкурсної комісії для відбору кандидатів на заміщення вакантної посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Рава Руської міської ради Головного архітектура та рішення Розпорядження Міського голови Рава Руської міської ради Львівського району Львівської області від 11 квітня 2022 року № 72 к, що також зумовлено значним суспільним інтересом, який підлягає захисту у даному випадку правом громади м. Рава Руська на забезпечення належного урядування, тобто такої діяльності міської ради і її органів, яка буде здійснюватися виключно у відповідності до вимог закону і забезпечуватиме їх функціонування максимально ефективно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №803/413/18 було сформульовано таку правову позицію:

"…правовий статус депутата місцевої ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом України від 21 травня 1997 року № 280-97/ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України від 11 липня 2002 року № 93-IV "Про статус депутатів місцевих рад".

Відповідно до зазначених положень законів депутат місцевої ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю.

Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах. Нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці".

Суд вважає застосовним вищезазначений висновок і до цієї справи.

Отже, саме відповідні ради, а не окремі депутати, згідно з ст.10 Закон №280/97-ВР є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їхнього імені та в їхніх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом №280/97-ВР та іншими законами, а отже, й наділені в силу закону на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) у суді може бути реалізоване шляхом представництва. Водночас депутат місцевої ради не уповноважений представляти в судах інтереси такої ради або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

Аналогічну правову позицію було висловлено в постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №320/740/16-а, від 18 травня 2022 року №461/5439/17.

У розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди передбачає наявність встановленого судом факту їхнього порушення. Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд установлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-владних правовідносинах, що виникли між ним і позивачем.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституція України, таким чином, надає громадянам право безпосередньо звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд вважає за необхідне підкреслити, що гарантоване ст. 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року 18-рп/2004 щодо порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Конституційний Суд України у рішенні 19-рп/2011 від 14.12.2011, зокрема, зазначив: Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Тобто, Конституційний Суд України визначив залежність виникнення права особи на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України, виключно із існуванням порушення, створенням перешкод для реалізації конкретних прав і свобод такої особи. Наведене підтверджується також положеннями частин третьої-п`ятої статті 55 Конституції України, у яких чітко вказано про захист своїх прав і свобод.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 18.06.2018 у справі 800/587/17.

Також, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 по справі 522/3665/17 (провадження К/9901/38991/18) констатував, що з огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень. Також, Верховний Суд встановив, що в контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово застосовував критерії, які дозволяють виявити наявність або відсутність охоронюваного законом інтересу в особи, яка звертається за судовим захистом. Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права; пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу або скаржнику; порушений суб`єктом владних повноважень. Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є: (а) незаконність інтересу - його суперечність Конституції, законам України, принципам права; (б) не правовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача. Це виключає можливість віднесення спору до «юридичного» відповідно до частини другої статті 124 Конституції України; (в) встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу (наприклад, заборона оскаржувати рішення дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя особою, яка подала скаргу на суддю); (г) коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності); (д) позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб. Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду: а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

Вказана правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням вище наведених загальних підходів, суд зазначає, що позивач не визначив, з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний його інтерес та що цей інтерес належить саме позивачу. Позивач не обґрунтував свій особистий, безпосередній, індивідуальний інтерес, а покликається на порушення інтересу територіальної громади.

Суд дійшов висновку, що доводи позивача не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваних рішень та дій відповідача на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача. Це свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку.

Встановлення відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи встановлення відсутність факту порушення прав позивача оскаржуваними діями та рішеннями суб`єкта владних повноважень, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду, з посиланням на положення діючого законодавства та доводи, викладені у відзиві, безпідставність заявлених позовних вимог.

Таким чином, з огляду на викладене суд уважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з урахуванням наведених висновків суду.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Депутата Рава Руської міської ради ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області (80316, Львівська область, м. Рава-Руська, вул. Я. Мудрого, буд. 3, ) про визнання протиправними та скасування рішень, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна