Справа № 420/10016/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 листопада 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання призначити на рівнозначну посаду, перерахувати та виплатити різниці за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання призначити на рівнозначну посаду, перерахувати та виплатити різниці за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи у письмовому провадженні, суд встановив наступне.

Згідно з вимогами пункту 3 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

При цьому, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.

Поняття "підсудність" розкривається законодавцем у параграфі 3 глави 2 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України та визначається останнім, як територіальна юрисдикція, питання якої врегульовані положеннями статей 25-30 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з вимогами частиною першою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини другої статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу зазначених правових норм випливає, що Кодекс адміністративного судочинства України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Отже, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність. Таким чином, такий спір може бути розглянуто адміністративним судом за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Крім того, законодавець, надаючи право позивачу альтернативної підсудності на подачу до суду позову, пов`язує таке право вибору з урахуванням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, перебування чи знаходження цієї особи-позивача.

Слід також зазначити, що відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України від 11 грудня 2003 р. №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі за текстом - Закон №1382-ІV).

У статті 3 Закону №1382-ІV міститься визначення термінів, що вживаються у ньому, зокрема:

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

Аналіз зазначених нормативно-правових норм дає підстави для висновку, що місце проживання - це житло, в якому проживає особа, а реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання підтверджується вичерпним переліком певних документів, зокрема, паспортом громадянина України.

Отже, засвідчення факту місця проживання у публічно-правових відносинах, має бути підтверджено реєстраційними відомостями, внесеними в паспортний документ.

З огляду на матеріали справи, спір між сторонами стосується визнання протиправними дій, оскарження наказу в частині призначення на посаду та зобов`язання призначити на рівнозначну посаду, перерахувати та виплатити різницю за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді.

Позивач в позовній заяві зазначає свою адресу: АДРЕСА_1 . Водночас, відповідно до копії сторінок паспорту громадянина України, які позивач додає до позову його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, відповідачем у вказаній справі позивач зазначає Міністерство оборони України, місцезнаходження якого згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6.

Відповідно, ця справа не підсудна Одеському окружному адміністративному суду, оскільки ні позивач, ні відповідач у місті Одеса чи Одеській області не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене і враховуючи те, що вирішення адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання призначити на рівнозначну посаду, перерахувати та виплатити різницю за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді не належить до юрисдикції Одеського окружного адміністративного суду, суд доходить висновку про необхідність передачі цієї справи за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва (оскільки і позивач, і відповідач зареєстровані у встановленому законом порядку у м. Київ).

Також суд звертає увагу, що відповідно до ст. 318 КАС України прийняття судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу, є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Таким чином, з метою дотримання вимог закону, що визначають правила підсудності адміністративних справ, а також для забезпечення прав учасників справи на розгляд справи "судом, встановленим законом", цю адміністративну справу належить передати на розгляд іншого адміністративного суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України.

Керуючись ст.ст.25, 26, 29, 30, 171, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Передати адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання призначити на рівнозначну посаду, перерахувати та виплатити різниці за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді для розгляду за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя Оксана БОЙКО