Справа № 380/11694/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

01 листопада 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Лизак Д.А.,

за участю:

представника позивача: Луня Б.М.,

представника відповідача Герасимюк О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні, в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м.Львів, 79007; ), в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.07.2022 № 2020 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ДОП ВП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області» та від 26.07.2022 № 380о/с «Про особовий склад» щодо звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції відділу превенції Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області із поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частин 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції відділу превенції Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області із 26 липня 2022 року;

- стягнути із Головного управління Національної поліції у Львівській області середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу в сумі, обчисленій судом на дату прийняття рішення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що розрахована та утримана із розміру середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження у справі та призначено підготовче засідання.

22.09.2022 на адресу суду від Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, яка обґрунтована тим, що згідно з ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення. Водночас, з оскаржуваним наказом ГУНП у Львівській області №2020 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ДОП ВП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області» від 22.07.2022 позивач ознайомився 26.07.2022, а з наказом ГУНП у Львівській області від 26.07.2022 № 380о/с «Про особовий склад» - 26.07.2022, однак із цим позовом звернувся лише 25.08.2022, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

12.10.2022 від позивача на адресу суду надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Вказана заява мотивована тим, що з наказом про виконання застосованого дисциплінарного стягнення у виді звільнення з поліції за № 380о/с від 26.07.2022 ОСОБА_1 ознайомлений 26 липня 2022 року. 28 липня 2022 року позивач звернувся до Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою про надання йому копій матеріалів службового розслідування за фактом порушення ним службової дисципліни, яка зареєстрована за № Л-24. Листом за № Л/24 о/п/64/01 від 03.08.2022 скеровано в адресу ОСОБА_1 копії матеріалів службового розслідування на 57 аркушах. Отримавши копії матеріалів службового розслідування, позивач 03 серпня 2022 року звернувся за наданням правової допомоги до адвоката ОСОБА_2 , із яким було укладено Договір про надання правової допомоги № 03/08/22-01 від 03 серпня 2022 року. Після ознайомлення із матеріалами, які були надані клієнтом, адвокатом виявлено, що для підготовки якісного адміністративного позову та надання суду всіх доказів необхідно отримати додаткові матеріали. З цією метою адвокатом 04 серпня 2022 року в адресу Головного управління Національної поліції у Львівській області було скеровано адвокатський запит. На вказаний адвокатський запит ГУ НП у Львівській області надано проміжну відповідь листом за № Л-67/Аз/05/13-2022 від 15.08.2022. У листі зазначено, що у зв`язку з тим, що запит стосується надання значного обсягу інформації, яка потребує пошуку серед значної кількості даних, немає можливості вчасно надати запитувані копії документів та інформації, і про результати розгляду запиту буде повідомлено додатково. Почекавши ще деяких час і зрозумівши, що додаткової відповіді на адвокатський запит не буде, щоб не пропустити і місячний строк звернення до адміністративного, суду із адміністративним позовом, позивач 25 серпня 2022 року звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із даним адміністративним позовом і в ньому вказав причини не подання доказів в повному обсязі. Фактичне позов було подано безпосередньо до суду 25 серпня 2022 року і залишено в скриньці при вході в суд. Додаткового зазначає, що станом на час подання даного позову, запитувані документи та інформація із ГУ НП у Львівській області в адресу адвоката не надійшли. За таких обставин, просить поновити пропущений ним строк звернення до суду з цим позовом.

В підготовчому засіданні представник позивача заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду підтримав з підстав, наведених у ній, просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий.

Представник відповідача в підготовчому засіданні щодо заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду заперечила, з підстав необґрунтованості та безпідставності такої, просила позовну заяву залишити без розгляду.

При вирішенні питань про залишення позовної заяви без розгляду та про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, суд керувався таким.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно з частинами першою-другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначенні Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2022 № 2123-IX з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану доповнено Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Статтею 31 розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено порядок оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану.

Так, ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом другим зазначеного Указу Президента України визначено Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Враховуючи зазначене та відповідно до положень ст.122 КАС України, для визначення строку звернення поліцейських до суду щодо оскарження накладених дисциплінарних стягнень в умовах воєнного стану, застосуванню підлягають приписи Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII, як спеціального нормативно-правового акту.

При цьому, суд підкреслює, що встановлення законодавцем скороченого (15-ти денного) строку для звернення особи до суду за захистом своїх порушених прав у визначеній категорії справ, не має на меті перешкоджання доступу до правосуддя, а переслідує ціль якнайшвидшого відновлення порушених прав позивача в умовах воєнного стану, шляхом поновлення його на посаді чи скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, тощо.

Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев`ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 26.07.2022 № 380о/с «Про особовий склад» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0153544)-дільничного офіцера поліції відділу превенції Яворівського районного відділу поліції ГУНП - з 26 липня 2022 року звільнено зі служби в поліції, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Підстава: наказ ГУНП у Львівській області від 22.07.2022 № 2020 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ДОП ВП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області».

З вищевказаними наказами позивач ознайомимся 26.07.2022, що підтверджується листком ознайомлення з наказом та не заперечується самим позивачем.

Листом за № Л/24 о/п/64/01 від 03.08.2022 відповідач скерував в адресу ОСОБА_1 копії матеріалів службового розслідування на 57 аркушах. Отримавши копії матеріалів службового розслідування, позивач 03 серпня 2022 року звернувся за наданням правової допомоги до адвоката ОСОБА_2 , із яким було укладено Договір про надання правової допомоги № 03/08/22-01 від 03 серпня 2022 року.

Не погоджуючись з наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 26.07.2022 № 380о/с «Про особовий склад» та наказом ГУНП у Львівській області від 22.07.2022 № 2020 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ДОП ВП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області», позивач звернувся до суду з цим позовом 26.08.2022, тобто з пропущенням 15-ти денного строку звернення до суду, встановленого Законом для даної категорії справ, який повинен обчислюватися з наступного дня після ознайомлення ОСОБА_1 зі спірними наказами (з 27.07.2022), що підтверджується вхідним штампом канцелярії Львівського окружного адміністративного суду.

За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду застосування частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, уперше сформульованою у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19, «<…> правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.».

Суд зауважує, що у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

У справі «Ілхан проти Туреччини» (заява № 22277/93 від 27.06.2000 §59), Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму. Воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Тому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує наказ про звільнення та пов`язані із дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Як встановлено судом, позивач, як на підставу поновлення строку звернення до суду з цим позовом посилається на те, що 03.08.2022 він звернувся за правовою допомогою до адвоката, 04.08.2022 його адвокатом на адресу відповідача було скеровано адвокатський запит щодо надання додаткових доказів для підготовки позову, однак станом на момент звернення до суду з цим позовом відповідач запитуваних документів позивачу не надав.

За таких обставин, представник позивача, зрозумівши, що відповіді на адвокатський запит не буде, щоб не пропустити місячний строк звернення до суду, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з цим позовом, в якому вказав причини неподання доказів в повному обсязі.

З приводу цих доводів суд зазначає, що звернення позивача до адвоката за наданням правової допомоги, а також отримання чи не отримання представником позивача листа відповідача у відповідь на його адвокатський запит щодо надання додаткових документів для підготовки позову, не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на звернення до суду і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Вказана позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові №240/12017/19 від 31.03.2021.

Більше того, суд звертає увагу, що неотримання представником позивача відповіді на адвокатський запит від 04.08.2022 щодо надання додаткових доказів для підготовки якісного позову, не завадило йому звернутися до суду з цим позовом 26.08.2022 та заявити відповідне клопотання від 12.10.2022 про витребування раніше запитуваних доказів.

Суд звертає увагу, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Суд зазначає, що в даному випадку реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 27.10.2022 у справі № 460/9307/20.

Враховуючи вищевикладене та керуючись принципом правової визначеності, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 порушив строк звернення до суду, при цьому, наведені у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду підстави пропуску строку суд визнає неповажними, оскільки позивачем не доведено, що вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову.

Відтак, оскільки наведені позивачем факти не свідчать про поважність пропущення ним строку звернення до суду з адміністративним позовом, у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом слід відмовити.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 Європейський суд з прав людини зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Частиною 3, 4 ст.123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 8 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена /частина 3 статті 240 КАС України/.

За таких обставин, враховуючи пропуск позивачем встановленого законом 15-ти денного строку звернення до суду з вищевказаними вимогами та відсутність поважних причин пропуску такого строку, суд приходить висновку про необхідність задоволення заяви відповідача та залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 183, 240, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Заяву представника Головного управління Національної поліції у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.11.2022.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна