Справа № 640/12499/22
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року м. Київ № 640/12499/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проАдміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі по тексту - відповідач-1) та ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі по тексту - відповідач-2) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо не припинення контракту, укладеного 01.08.2019 з громадянином України ОСОБА_1 про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах офіцерського складу строком на 3 (три) роки: з 01.08.2019 року по 31.07.2022 року включно, на підставі абзацу десятого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно поданого рапорту від 29 липня 2022 року;

зобов`язання відповідачів прийняти рішення, яким припинити контракт, укладений 01.08.2019 року з громадянином України ОСОБА_1 про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, зокрема у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, на посадах офіцерського складу строком на 3 (три) роки: з 01.08.2019 року по 31.07.2022 року включно, на підставі абзацу десятого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно поданого рапорту від 29 липня 2022 року, з одночасним скасуванням наказу Голови Державної прикордонної служби України від 31.07.2022 року № 805-ос в частині продовження дії контракту, укладеного 01.08.2019 року з громадянином України ОСОБА_1 про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, зокрема у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, на посадах офіцерського складу, понад встановлені строки з 01.08.2022 року до оголошення демобілізації.

Ухвалою суду від 18.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 22.09.2022 відмовлено ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №640/12499/22.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідачів щодо не припинення з позивачем контракту, на підставі абзацу десятого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років).

09 вересня 2022 року відповідачем - 1 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю з тих підстав, що позивачем не надано доказів, що у нього з його дружиною - ОСОБА_2 , яка також проходить військову службу є діти віком до 18 років. У той же час, відповідач зазначає, що матір`ю дітей позивача є колишня його дружина.

28 вересня 2022 року відповідачем - 2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю з тих підстав, що позивач до ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України із рапортом щодо припинення контракту не звертався.

Також, відповідач - 2 зазначає, що наказ про звільнення з військової служби видає Держприкордонслужба.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2019 року між позивачем та Головою Державної прикордонної служби України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб офіцерського складу, строк на 3 (три) роки з 01.08.2019 по 31.07.2022.

29 липня 2022 року позивачем подано до Голови Державної прикордонної служби України рапорт про припинення (розірвати) контракт про проходження військової служби та звільнити з військової служби у запас за сімейними обставинами з підстави визначеною абз. 10 п.п. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років).

У вказаному рапорті позивач повідомив, що має дружину ( ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка проходить військову службу в Державній прикордонній службі України та має двох неповнолітніх доньок віком до 18 років ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Листом від 04.08.2022 №12-23174/0/6-22-Вих Голова Державної прикордонної служби України повідомив позивача, що додані ним до рапорту документи не підтверджують підстави звільнення з військової служби в запас, так як відсутнє підтвердження наявності у позивача із дружиною - підполковником ОСОБА_6 , як у подружжя, дитини (дітей) віком до 18 років.

Вказаним листом позивача також проінформовано, що наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31.07.2022 №805-ос дію контракту від 01.08.2019, керуючись пунктом 41 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, продовжено понад встановлені строки з 01.08.2022 до оголошення демобілізації.

Не погоджуючи з оскаржуваною бездіяльністю та наказом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, Законом України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV, Законом України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII, Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до статті 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частинами першою та другою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті Закону визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 проходить військову службу з серпня 2019 року та з 01 серпня 2022 року перебуває на посаді заступника начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу 3 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

29 липня 2022 року позивач звернувся до Голови Державної прикордонної служби України із рапортом про припинення (розірвати) контракту про проходження військової служби та звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами з підстави визначеною абз. 10 п.п. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років).

У вказаному рапорті позивач повідомив, що має дружину ( ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка проходить військову службу в Державній прикордонній службі України та має двох неповнолітніх доньок віком до 18 років ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Крім того, 31.07.2022 наказом Голови Державної прикордонної служби України №805-ос відповідно до пункту 41 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, дію контракту від 01.08.2019 продовжено понад встановлені строки з 01.08.2022 до оголошення демобілізації.

Як зазначає відповідач - 1 у відзиві на позов, з огляду на оперативну обстановку на Сході України та з метою укомплектування штабу 3 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України висококваліфікованими військовослужбовцями керівного складу з відповідним досвідом, полковника ОСОБА_1 призначено з 01.08.2022 заступником начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу 3 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, враховуючи його професійну та фахову підготовку, а також рівень освіти та набутий досвід по напрямку адміністративної юрисдикції.

Разом з тим, судом встановлено, що також не заперечується учасниками справи, позивач має двох неповнолітніх доньок віком до 18 років ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від колишньої дружини ОСОБА_7 .

Згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.01.2015 у справі №359/11175-14-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 від 07.07.2022 позивачем укладено шлюб з ОСОБА_3 , яка згідно посвідчення НОМЕР_3 проходить військову службу в Державній прикордонній службі України.

Відповідно до абз. 10 п.п. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Вказаний пункт статті Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» від 01.04.2022 №2169-IX, який набрав чинності з 13.04.2022.

Так, відповідно до Пояснювальної записки до проєкту Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» метою внесення даних змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є забезпечення принципу охорони дитинства і материнства шляхом встановлення додаткових підстав для звільнення з військової служби та відстрочки від мобілізації під час воєнного стану та особливого періоду. Саме з цією метою були внесені зміни до Закону, зокрема щодо підстав для звільнення з військової служби під час воєнного стану. Оскільки до внесення змін під час воєнного стану жоден з батьків, якщо обоє є військовослужбовцями, не міг звільнитися з військової служби і така ситуація могла спричинити залишення дитини без батьківської опіки та піклування взагалі.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що колишня дружина позивача - ОСОБА_7 (мати дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) перебуває на військовій службі, а також відсутні документи про визначення місця проживання дочок позивача саме з їхнім батьком - позивачем ОСОБА_1 .

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог, а саме актів обстеження житлових умов проживання дітей з позивачем.

Отже, суд приходить до висновку, що Головою Державної прикордонної служби України правомірно не припинено контракт з позивачем на підставі поданого ним 29.07.2022 рапорту про припинення (розірвати) контракту про проходження військової служби та звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами саме на підставі абз. 10 п.п. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років).

Таким чином, суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо не припинення контракту, укладеного 01.08.2019 з громадянином України ОСОБА_1 про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах офіцерського складу строком на 3 (три) роки: з 01.08.2019 року по 31.07.2022 року включно, на підставі абзацу десятого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно поданого рапорту від 29 липня 2022 року, має бути відмовлено.

У зв`язку із тим, що в задоволенні вищевказаної позовної вимоги судом відмовлено, задоволеними також не можуть бути вимоги щодо зобов`язання відповідача-1 прийняти рішення, яким припинити контракт, укладений 01.08.2019 року з громадянином України ОСОБА_1 про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, зокрема у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, на посадах офіцерського складу строком на 3 (три) роки: з 01.08.2019 року по 31.07.2022 року включно, на підставі абзацу десятого підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно поданого рапорту від 29 липня 2022 року, з одночасним скасуванням наказу Голови Державної прикордонної служби України від 31.07.2022 року № 805-ос в частині продовження дії контракту, укладеного 01.08.2019 року з громадянином України ОСОБА_1 про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, зокрема у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, на посадах офіцерського складу, понад встановлені строки з 01.08.2022 року до оголошення демобілізації.

В частині позовних вимог заявлених до ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, суд також відмовляє, оскільки звільнення з військової служби військовослужбовця у військовому званні до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) Держприкордонслужби здійснюється Головою Державної прикордонної служби України.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а матеріали справи не містять доказів понесення відповідачами судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для компенсації судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Амельохін