Справа № 120/7013/22
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 листопада 2022 р. Справа № 120/7013/22

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправною бездіяльністю селищної ради щодо не проведення розрахунку із позивачем за період з 13.07.2022 року по 31.08.2022 року у зв`язку із припиненням нею повноважень сільського голови с. Веселівка Теплицького району Вінницької області від 20.10.2020 року у справі № 144/1048/16.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 07.09.2022 року розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для надання відзиву.

Представником відповідача надано відзив на адміністративний позов, яким останній заперечує щодо заявлених позовних вимог. Крім іншого зазначає, що рішенням суду від 28.04.2022 року у справі № 120/19224/21 встановлено, що виготовлений дублікат трудової книжки позивача, який надіслано на її адресу 21.09.2021 року не може слугувати доказом належного оформлення звільнення. При цьому відповідач наголошує, що позивач 19.07.2019 року зверталась до Теплицького управління соціального захисту населення із заявою про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій та пільг, а саме за призначенням компенсаційної виплати по догляду за своїм батьком, зокрема долучивши копію із трудової книжки.

В той же, час коли селищна рада пропонувала надати трудову книжку 21.09.2021 року для внесення запису про припинення повноважень, ОСОБА_2 не надала таку.

Крім того стверджує, що середній заробіток позивачу виплачено за період із 25.06.2016 року по 21.09.2021 року, у день видачі дублікату трудової книжки. Та зазначає, що отримавши дублікат трудової книжки позивач не була позбавлена можливості працевлаштуватися.

30.09.2022 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог в частині періоду та суми середнього заробітку, який позивач просить стягнути з відповідача, а саме з 13.07.2022 року по 30.09.2022 року та зазначає суму середнього заробітку 35899 грн.

03.10.2022 року представником позивача повторно подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути з Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області на користь позивача додатково з 01.10.2020 року по день ухвалення рішення у цій справі середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 608,46 грн. середнього заробітку встановленого рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.1.2020 року у справі № 144/1048/16, яке набрало законної сили.

В подальшому, 05.10.2022 року представником позивача надано відповідь на відзив, якою заперечує доводи викладенні відповідачем у відзиві. Крім іншого зазначає, що обставини не повернення позивачу трудової книжки Веселівською сільською радою, встановлювались неодноразово судовими рішеннями, які набрали законної сили в адміністративних справах № 144/1048/16 від 20.10.2020 року; 120/5552/21 від 09.09.2021 року; 120/5553/21 від 09.02.2022 року; 120/19224/21 від 24.08.2022 року; 120/5251/22 від 21.09.2021 року. Наголошує, що відповідачем при розгляді даних справ встановлено, що трудова книжка НОМЕР_1 позивачу не поверталась.

Стосовно виданого дублікату трудової книжки, зазначає, що правомірність вказаного дублікату, встановлено рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/19224/21 від 28.04.2022 року. Тому наведенні твердження свідчать, що в період з 13.07.2022 року по 03.10.222 року селищною радою в порушення вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України не виплачено позивачу сум належних при звільненні.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 25.10.2015 року на чергових місцевих виборах сільським головою с. Веселівка Теплицького району Вінницької області обрано ОСОБА_2

10.11.2015 року на першій сесії Веселівської сільської ради 7 скликання сільською виборчою комісією оголошено рішення про обрання сільським головою с. Веселівка ОСОБА_2 , а також на цій же сесії, відповідно до приписів ст. 11 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", сільський голова ОСОБА_2 , склала Присягу посадової особи місцевого самоврядування.

24 червня 2016 року рішеннями без номерів 8-ї сесії 7-го скликання Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області достроково припинено повноважень Веселівського сільського голови Самелюк Л.О. та обрано секретаря Веселівської сільської ради ОСОБА_3 і покладено на неї виконання повноважень сільського голови с. Веселівка.

Не погоджуючись із рішенням щодо припинення достроково повноважень Веселівського сільського голови, позивач звернулась до суду.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.10.2020 року у справі № 144/1048/16-а позовні вимоги ОСОБА_2 до Теплицької селищної ради Теплицького району Вінницької області задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення б/№ 8-ї сесії Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області 7-го скликання від 24.06.2016 року "Про обрання секретаря Веселівської сільської ради", на підставі якого обрано секретарем ОСОБА_3 .

Визнано протиправним та скасовано рішення б/№ 8-ї сесії Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області 7-го скликання від 24.06.2016 року "Про дострокове припинення повноважень голови села Веселівка Теплицького району Вінницької області", на підставі якого достроково припинено повноваження ОСОБА_2 .

Визнано протиправним та скасовано рішення б/№ 11-ї сесії Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області 7-го скликання від 25.07.2017 року "Про обрання секретаря Веселівської сільської ради", на підставі якого обрано секретарем ОСОБА_4 .

Визнано протиправним та скасовано рішення б/№ №11-ї сесії Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області 7-го скликання від 25.07.2017 року "Про покладання обов`язків голови села Веселівка на секретаря Веселівської сільської ради", на підставі якого обов`язки сільського голови покладено на ОСОБА_4 .

Визнано протиправним та скасовано рішення б/№ 12-ї сесії Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області 7-го скликання від 18.08.2017 року "Про обрання секретаря Веселівської сільської ради", на підставі якого обрано секретарем ОСОБА_3 .

Визнано протиправним та скасовано рішення № 83 13-ї сесії Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області 7-го скликання від 13.09.2017 року "Про дострокове припинення повноважень голови села Веселівка Теплицького району Вінницької області", на підставі якого достроково припинено повноваження ОСОБА_2 .

Визнано протиправним та скасовано рішення № 84 13-ї сесії Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області 7-го скликання від 13.09.2017 року "Про надання повноважень секретарю Веселівської сільської ради Теплицького району Вінницької області", на підставі якого обов`язки сільського голови покладено на ОСОБА_3 .

Визначено припиненими повноваження ОСОБА_2 на посаді сільського голови с. Веселівка Теплицького району Вінницької області, на яку вона була обрана на чергових місцевих виборах та склала присягу відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" 10.11.2015 року, у зв`язку із утворенням об`єднаної територіальної громади та реорганізації органів місцевого самоврядування з моменту припинення у неї повноважень сільського голови територіальної громади села Веселівка Теплицького району, що приєдналася до Теплицької селищної об`єднаної територіальної громади у день офіційного оголошення територіальною виборчою комісією на сесії селищної ради об`єднаної територіальної громади рішення про підсумки додаткових виборів до Теплицької селищної ради об`єднаної територіальної громади, а саме із 17.07.2019 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Теплицької селищної ради Теплицького району Вінницької області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 25.06.2016 року по 20.10.2020 року у сумі 338608 гривень, з урахуванням виплачених сум.

Звернуто до негайного виконання рішення суду у частині стягнення з Теплицької селищної ради на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 6889 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Теплицької селищної ради на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 1515 грн. 80 коп.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 року по справі №144/1048/16-а рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.10.2020 року змінено в частині абзацу 10 резолютивної частини, яка викладена в наступній редакції:

"Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Теплицької селищної ради Теплицького району Вінницької області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 02 серпня 2017 року по 20 жовтня 2020 року у сумі 340607 (триста сорок тисяч шістсот сім) гривень, з урахуванням виплачених сум."

В решті рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.10.2020 року залишено без змін.

Відповідно до платіжного доручення № 334 від 03.12.2020 року сплачено 5545.64 грн. середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, та сплачено внески та обов`язкові платежі, а саме згідно платіжних доручень № 332 від 03.12.2020 року сплачено 1240.02 грн. податок на доходи фізичних осіб із середньомісячного заробітку, № 333 від 03.12.2020 року сплачено 103.34 грн. військовий збір із середнього заробітку, № 335 від 03.12.2020 року сплачено 1515.58 грн. єдиного соціального внеску із середньомісячного заробітку.

Отже, загальна сума сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 6889 грн. сплачено 03.12.2020 року.

Повідомленням УДКСУ у Теплицькому районі за вих. № 02-36-07/273 від 27.04.2021 року повідомлено що управлінням буде здійснено безспірне списання боргу та підставі виконавчих листів виданих у справі № 144/1048/16-а судового збору та середнього заробітку. В подальшому, здійснено фактичне списання коштів із рахунків селищної ради, що підтверджується меморіальним ордером від 27.04.2021 в сумі 340 607 грн., які перераховано на рахунок ОСОБА_2 .

Згідно повідомлення УДКСУ у Теплицькому районі за № 02-36-07/276 від 28.04.2021 року повідомлено селищну раду про безспірне списання коштів на загальну суму 340 607 грн. Відповідно до виписки по рахунках від 06.05.2021 року ДКСУ кошти судового збору в сумі 1515,80 грн. списані з рахунку селищної ради та зараховані на рахунок ОСОБА_2 .

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021 року в адміністративній справі №120/5552/21-а стягнуто з Теплицької селищної ради Вінницької області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.10.2020 року по 31.05.2021 року включно в сумі 92485, 92 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.04.2022 року в адміністративній справі № 120/19224/21-а стягнуто з Теплицької селищної ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.09.2021 року по 28.04.2022 року включно в сумі 93094 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21.09.2022 року у справі № 120/5251/22 стягнуто з Теплицької селищної ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.04.2022 року по 12.07.2022 року включно в сумі 32248,38 грн.

На переконання позивача, станом на дату звернення до суду 31.08.2022 року, відповідачем протиправно не проведено з нею розрахунку та не виплачено всіх сум при звільнені, тому просить суд стягнути з Теплицької селищної ради Вінницької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 01.10.2022 року по день ухвалення рішення у цій справі.

Стосовно заяви представника позивача від 03.10.2022 року про збільшення позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

При цьому, нормою абзацу 10 частини 1 статті 167 КАС України передбачено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які додаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Однак, в порушення встановлених процесуальним законом вимог, заявником не додано до поданої заяви про збільшення позовних вимог від 03.10.2022 року доказів надіслання (надання) копії такої заяви відповідачу у справі.

За приписами частини 2 статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З огляду на викладене та враховуючи, що заява про збільшення розміру позовних вимог, подана без додержання вимог частини 1 статті 167 КАС України, що у свою чергу позбавляє інших учасників справи бути проінформованими про зміст поданої заяви, та, відповідно, належним чином реалізувати свої процесуальні права та обов`язки, така заява підлягає поверненню заявнику без розгляду на підставі частини 2 статті 167 КАС України.

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування врегульовано Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі - Закон №2493-III) на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно з абзацом 3 статті 3 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадами в органах місцевого самоврядування є виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою (абзац 3 частини 1 статті 10 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування").

Статтею 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону). Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це зазначено у спеціальному законі.

Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Статтею 48 КЗпП України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" визначено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України. Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (далі - Інструкція), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.п. 2.26 Інструкції, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до рішення Гайсинського районного суду від 20.10.2020 року у справі № 144/1048/16-а, залишеного в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 року, зазначено, що у період часу, починаючи із 24.06.2016 року та станом на 20.10.2020 року, ні Веселівською сільською радою, ні Теплицькою селищною радою не оформлено звільнення ОСОБА_2 з посади сільського голови с. Веселівка Теплицького району, а саме: розпорядження про оформлення звільнення ОСОБА_2 органом місцевого самоврядування не видавалось, а також ОСОБА_2 як звільненій з посади особі не видавалась належно оформлена трудова книжка.

Крім цього, не оформлення звільнення позивача та не видача трудової книжки в порядку, передбаченому законом, встановлено судом в адміністративних справах № 120/5552/21-а та № 120/19224/21-а.

Також рішенням від 21.09.2022 року у справі № 120/5251/22 визнано бездіяльність Теплицької селищної ради щодо не проведення розрахунку з ОСОБА_2 за період з 29.04.2022 року по 12.07.2022 року у зв`язку з припиненням нею повноважень сільського голови с. Веселівка Теплицького району Вінницької області та стягнуто з Теплицької селищної ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.04.2022 року по 12.07.2022 року включно в сумі 32248,38 грн.

Відтак, станом на дату звернення позивача до суду констатовано факт, що станом на 31.08.2022 року, відповідачем не видано розпорядження про оформлення звільнення ОСОБА_2 , а також не видавалась належно оформлена трудова книжка.

Щодо доводів відповідача в частинні належності звільнення позивача, а саме те, що 15.09.2021 року на адресу позивача надіслано лист із пропозицією з`явитись до селищної ради 21.09.2021 року та надати трудову книжку для внесення запису до неї, оскільки відповідно до наявних документів, які містяться в селищній раді трудова книжка знаходиться у позивача. При цьому, позивач ігноруючи пропозицію селищної ради 21.09.2021 року так і не з`явилась, що в свою чергу підтверджує про умисне ухиляння від надання трудової книжки для внесення до неї запису, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

В силу приписів статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 року у справі № 280/2610/19 вказав, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не за загальним правилом, з дати набрання ним законної сили, а негайно з моменту його проголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав громадян і держави.

Отже, відомості про припинення повноважень позивача на підставі рішення мають бути внесені до трудової книжки позивача в силу приписів п. 2.4 та п.п. 2.26 Інструкції № 58.

Тому, твердження про відсутність трудової книжки позивача у відповідача, на які посилається останній у своєму відзиві, судом відхиляються з огляду на встановлені обставини іншим судовим рішенням у справі № 144/1048/16-а.

Окремо слід наголосити, що пунктом 5.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України. Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, та яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (далі - Інструкція №110) визначено, що дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Пунктом 5.3. Інструкції №110 визначено, що якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника.

В порушення вищезазначених вимог Інструкції № 110 Теплицькою селищною радою виготовлено трудову книжку НОМЕР_2 на 64 арк. на прізвище ОСОБА_2 та занесено до неї 21.09.2021 року єдиний запис про припинення повноважень ОСОБА_2 на посаді сільського голови с. Веселівка Теплицького району у зв`язку з утворенням територіальної громади із 17.08.2019 року п. 5 ст. 41 КЗпП України.

Отже, виготовлення дублікату трудової книжки позивача з вищезазначеними порушеннями, на переконання суду, не може слугувати доказом належного оформлення звільнення позивача.

До такого висновку прийшов Вінницький окружний адміністративний суд приймаючи рішення від 24.04.2022 року у справі № 120/1922/21.

Отже, вказаними рішеннями встановленні обставини щодо не належного оформлення звільнення позивача.

Враховуючи, що відповідно до ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином при розгляді даного адміністративного суду вагомими є висновки зазначених рішень Гайсинського районного суду Вінницької області та Вінницького окружного адміністративного суду, щодо належного оформлення звільнення позивача відповідно до чинних норм законодавства, оскільки предметом розгляду у цій справі є наслідковий період щодо нарахування та виплати сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, враховуючи зазначене та приймаючи до уваги норми статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до статті 117 цього ж Кодексу у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним орган працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (п. 4.1. Інструкції № 58). Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника (п. 4.2. Інструкції).

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що безумовним обов`язком щодо ведення трудових книжок працівників, їх зберігання та видача працівнику покладається на роботодавця, або уповноваженого ним органу.

Однак, в силу того, що відповідач наполягає на відсутності у нього трудової книжки та в цілому заперечує вину щодо належного оформлення звільнення позивача, суд прийшов до переконання, про обгрунтованність вимог позивача про визнання бездіяльності відповідача щодо непроведення з ОСОБА_2 розрахунку на дату припинення повноважень, що є підставою для задоволення похідних вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Визначаючись щодо періоду, за який належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, судом враховано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 року у справі № 144/1048/16-а, якою рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.10.2020 року змінено в частині абзацу 10 резолютивної частини, яка викладена в наступній редакції:

"Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Теплицької селищної ради Теплицького району Вінницької області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 02 серпня 2017 року по 20 жовтня 2020 року у сумі 340607 грн, з урахуванням виплачених сум."

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021 року в адміністративній справі № 120/5552/21-а, яким стягнуто з Теплицької селищної ради Вінницької області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.10.2020 року по 31.05.2021 року включно в сумі 92485, 92 грн.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.04.2022 року в адміністративній справі № 120/19224/21-а, яким стягнуто з Теплицької селищної ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.09.2021 року по 28.04.2022 року включно в сумі 93094 грн.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.09.2022 року у справі № 120/5251/22, яким стягнуто з Теплицької селищної ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.04.2022 року по 12.07.2022 року включно в сумі 32248,38 грн.

Отже, середній заробіток у справі № 120/7013/22 належить стягнути за період з 13.07.2022 року по 30.09.2022 року (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 30.09.2022 року).

Визначаючись відносно суми, що належить для виплати середнього заробітку ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2022 року по 30.09.2022 року, суд враховує наступне.

Рішенням Гайсинського районного суду від 20.10.2020 року у справі № 144/1048/16-а, залишеною в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 року, середньоденна заробітна плата позивача визначена сумі 608,46 грн.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням кількості робочих днів за період з 13.07.2022 року по 30.09.2022 року (58 дні), суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальному розмірі 35290,68 грн. При цьому, зазначена сума представником позивача в заяві про збільшення позовних вимог від 30.09.2022 року, судом до уваги не приймається, оскільки така визначена із загальної кількості 59 робочих днів, що є помилковим підрахунком робочих днів для визначення необхідної суми середнього заробітку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправної бездіяльності Теплицької селищної ради щодо невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2022 року по 30.09.2022 року та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 35290,68 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати у даній справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_3 ) до Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області (вул. Незалежності, 25, смт. Теплик, Гайсинський район, Вінницька область, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Теплицької селищної ради щодо не проведення розрахунку з ОСОБА_2 за період з 13.07.2022 року по 30.10.2022 року у зв`язку з припиненням нею повноважень сільського голови с. Веселівка Теплицького району Вінницької області.

Стягнути з Теплицької селищної ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2022 року по 30.09.2022 року включно в сумі 35290,68 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович