Справа № 260/4017/22
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2022-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2022 року м. Ужгород№ 260/4017/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просить: "1. Визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 по залишенню без розгляду і вирішення рапорту ОСОБА_1 від 27.08.2022 про переміщення його за станом здоров`я для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації цієї в/ч у м, Ужгород; 2. Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 невідкладно розглянути і вирішити рапорт ОСОБА_1 від 27.08.2022 про переміщення його за станом здоров`я для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації цієї в/ч у АДРЕСА_3 ; 3. Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 невідкладно перемістити ОСОБА_1 з посади стрільця на іншу посаду, на якій він може виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, та перемістити його з району бойових дій (з Сумської області) для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 .".
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року в частині позовних вимог, що містяться в прохальній частині позову під номерами 1 та 2 провадження в даній справі було закрито.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, 28 лютого 2022 року ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу під час мобілізації та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження позивачем військової служби стан його здоров`я суттєво погіршився. За наслідками огляду військово-лікарська комісія ВМКЦЗР прийняла постанову, оформлену довідкою ВЛК, від 18 серпня 2022 року № 602/2, згідно з якою позивач визнаний обмежено придатним до військової служби та непридатним до служби у високомобільних десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спеціальних спорудах. Після цього позивач відбув до місця перебування основного особового складу в/ч НОМЕР_1 на території Сумської області, де ведуться бойові дії. Позивач подав командиру в/ч НОМЕР_1 рапорт від 27 серпня 2022 року про переміщення його за станом здоров`я для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації в АДРЕСА_3 , у зв`язку з необхідністю перебування під наглядом лікарів-кардіологів медичних закладів, у яких він перебував на стаціонарному лікуванні протягом червня-серпня 2022 року. Однак, такий до теперішнього часу не розглянутий і не вирішений.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, виходячи з наступного. 27 серпня 2022 року позивачем складено рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив дозволити йому проходити службу у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , при цьому як підставу позивачем було зазначено поганий стан здоров`я та необхідність постійного нагляду відповідних лікарів. 02 вересня 2022 зазначений рапорт був поданий позивачем до відділу діловодства військової частини НОМЕР_1 , про що свідчить реєстраційний штамп з реєстраційним номером 851А від 02 вересня 2022 року. Вказаний рапорт того ж дня був розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 шляхом накладення резолюції "Встановленим порядком". Враховуючи те, що особовий склад військової частини виконує завдання поза межами Закарпатської області, а також те, що військова частина НОМЕР_1 , яка відноситься до сил територіальної оборони Збройних Сил України не входить до переліку видів та підрозділів Збройних Сил України, в яких, відповідно до медичних протипоказань не може проходити військову службу позивач, рапорт останнього залишений без задоволення. 02 вересня 2022 року результати розгляду рапорту усно доведено до позивача. В подальшому 25 жовтня 2022 року позивачу повторно доведено про результати розгляду рапорту, про що складено відповідний акт.
Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 28 лютого 2022 року ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу під час мобілізації та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця згідно з наказом командира цієї частини від 28 лютого 2022 року № 5 (а.с. 10).
18 серпня 2022 року Військово-лікарська комісія ВМКЦЗР прийняла постанову, оформлену довідкою № 602/2, згідно з якою позивач визнаний обмежено придатним до військової служби та непридатним до служби у високомобільних десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спеціальних спорудах (а.с. 22).
02 вересня 2022 року позивач подав командиру в/ч НОМЕР_1 рапорт від 27 серпня 2022 року про переміщення його за станом здоров`я для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації в АДРЕСА_3 , у зв`язку з необхідністю перебування під наглядом лікарів-кардіологів медичних закладів, у яких він перебував на стаціонарному лікуванні протягом червня-серпня 2022 року, про що свідчить реєстраційний штамп з реєстраційним номером 851А від 02 вересня 2022 року (а.с.а.с. 23, 36).
Однак, позивач вказує, що вказаний рапорт відповідачем розглянуто не було.
Відповідно до акту доведення результатів рапорту від 25 жовтня 2022 року позивачу було доведено про результати розгляду рапорту, яким рапорт позивача залишено без задоволення, у зв`язку із тим, що військова частина НОМЕР_1 , яка відноситься до сил територіальної оборони Збройних Сил України не входить до переліку видів та підрозділів Збройних Сил України, в яких, відповідно до медичних протипоказань не може проходити військову службу позивач (а.с. 37).
Як зазначалося вище, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 по залишенню без розгляду і вирішення рапорту ОСОБА_1 від 27 серпня 2022 року про переміщення його за станом здоров`я для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації цієї в/ч у м, Ужгород та зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 невідкладно розглянути і вирішити рапорт ОСОБА_1 від 27 серпня 2022 року про переміщення його за станом здоров`я для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації цієї в/ч у АДРЕСА_3 було закрито.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 частиною 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно статті 106 частини 1 пункту 20 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Статтею 64 Конституції України визначено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Згідно із статтею 2 частиною 4 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно- правовими актами.
Відповідно до пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі по тексту Положення № 1153/2008), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 112 Положення № 1153/2008, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
З аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку про те, що згоди військовослужбовця при переміщенні не вимагається, а наказ про переміщення військовослужбовця з однієї військової частини до іншої не змінює правовідносин з приводу проходження військової служби.
Відповідно до пункту 113 Положення № 1153/2008, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.
Статтею 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, передбачено, що вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до підпункту 4.17. Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 зарахування військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб здійснюється з урахуванням таких особливостей: у порядку переміщення по службі звільнення з посади однієї номенклатури посад і зарахування військовослужбовців у розпорядження іншої номенклатури посад, між якими немає взаємин підпорядкованості, проводяться наказом вищої посадової особи.
Відповідно до статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальники) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділ) і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Статтею 90 Положення №1153/2008 встановлено, що необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.
Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності виходить за межі компетенції адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Аналізуючи даний адміністративний спір суд наголошує, що суб`єкт владних повноважень, яким в даному випадку є військова частина НОМЕР_1 , здійснила реалізацію дискреційних повноважень шляхом відмови в переміщенні позивача з однієї військової частини до іншої за станом здоров`я .
Відповідно до статті 245 частини 4 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 частиною 2 Кас України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.
Оскільки, у даному випадку встановлення наявності або відсутності підстав для прийняття рішень про переміщення позивача на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої є дискретним повноваженням, суд не надає правової оцінки щодо обґрунтованості висновків відповідача при прийнятті таких рішень, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.
Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко