Справа № 698/580/22
Суддя: Баранов О. І.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/580/22
Провадження №2-а/698/6/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря Триліс Я.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в місті Київ про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовом до Департаменту патрульної поліції в місті Київ про скасування постанови від 24.05.2022 року серія ЕАО № 5413004 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено штраф в розмірі 340 грн., який з позивача стягнуто у подвійному розмірі на підставі ст. 308 КУпАП.

Адміністративний позов мотивований тим, що 09 серпня 2022 року позивачем отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 69507709, винесену старшим державним виконавцем Катеринопільського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сідоріною Ю.С., відповідно до якої виконавче провадження відкрите на підставі постанови у справі про адміністративне правопорушення № ЕАО № 5413004 від 24.05.2022 року про визнання позивача ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн., який з позивача підлягає стягненню у подвійному розмірі у сумі 680 грн. на підставі ст. 308 КУпАП.

Дана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5413004 від 24.05.2022 року, винесена капралом поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Тернопільській області Годунко Т.В. У постанові, в графі «Час та місце скоєння, суть і обставини кримінального правопорушення» зазначено: 24.05.2022 року 14:45:18 18 км. водій, керуючи тз у населеному пункті с. Озерна рухався зі швидкістю 110 км/год. при дозволених 50 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LТІ 20/20 ТС001012. Фото порушення, відео з НК-475694 і чим порушив п. 12.9. б. ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбач знаками 3.29, 3.31, 30.3.

Позивач наголошує, що з оскаржуваної постанови не можливо прослідкувати, де знаходиться його автомобіль, відсутня прив`язка до місцевості, зокрема, що це населений пункт, відсутні дані про встановлення знаків, при яких допускалася певна швидкість руху. В оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці відрізку автомобільної дороги, на якому відповідачем зафіксовано порушення, що не дає змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення. Посилання відповідачем в оскаржуваній постанові на докази щодо фактичної зони дії дорожніх знаків 5.45 та заборонних знаків 5.45, 5.46, 5.47, 5.48 в кілометровій відмітці відрізку авто дороги, де було зафіксовано порушення є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів. За відсутності посилання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожніх знаків 5.45 та заборонних знаків 5.45, 5.46, 5.47, 5.48 в кілометровій відмітці відрізку автодороги, де було зафіксовано порушення, позбавляє можливості прийти до висновку про підтвердження належними та допустимими доказами щодо порушення позивачем ПДР. В оскаржуваній постанові немає жодного слова про точне місце правопорушення. Під час винесення оскаржуваної постанови, відповідачем не виконано вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем у місці його скоєння. Також, немає достовірних відомостей про те чи здійснювалося вимірювання швидкості руху його транспортного засобу належним лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LТІ 20/20 ТС001012, чи був він опломбований, чи не мав він ознак фізичного втручання.

Позивач зазначає, що швидкісний режим він не порушував та рухався з допустимою швидкістю, а тому постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.08.2022 року постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача Климчук О. надала відзив на позов, відповідно до якого зазначила, що 24.05.2022 року під час несення служби на автодорозі М-09 18 км «Тернопіль-Львів-Рава Руська» поліцейським 3 роти батальйону УПП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції капралом Годунко Т.В. за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001012) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу марки Порше, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 110 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 60 км/год., чим порушив п. 12.9 б ПДР України.

Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 належним чином представився, пояснив суть правопорушення. Після цього попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.9 б ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

У відзиві на позов відповідач посилається на те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Результати фотофіксації лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС001012, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму на автомобільній дорозі додано до відзиву на позов.

Посилаючись на правомірність своїх дій на факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідач просив суд в позову відмовити.

Статтею 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 просив суд поновити строк на оскарження постанови, визнавши причини пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки 09 серпня 2022 року позивачем отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 69507709, з якої він дізнався про накладення на нього адміністративного стягнення з підстави винесення постанови від 24.05.2022 року серія ЕАО № 5413004 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строку, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови, оскільки як видно із наданих позивачем доказів, постанова була отримана ним після відкриття виконавчого провадження, 09.08.2022 року. З часу винесення постанови поліцейським та відкриття провадження державним виконавцем і направлення постанови позивачу пройшов певний проміжок часу, який, на думку суду, підтверджує, що постанову ОСОБА_1 отримав 09.08.2022 року та звернувся до суду 10.08.2022 року, що дає підстави на поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.05.2022 року поліцейським 3 роти батальйону УПП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції капралом Годунко Т.В. винесено постанову серії ЕАО № 5413004, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 24.05.2022 року 14:45:18 18 км. Водій керуючи тз у населеному пункті с. Озерна рухався зі швидкістю 110 км/год. при дозволених 50 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LТІ 20/20 ТС001012. Фото порушення, відео з НК-475694 і чим порушив п. 12.9. б. ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбач знаками 3.29, 3.31, 30.3 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи, що позивачем штраф у добровільному порядку не сплачений було звернуто до примусового виконання постанову про накладення адміністративного стягнення.

Постановою старшого держаного виконавця Катеринопільського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сідоріною Ю.С. від 28.07.2022 року відкрито виконавче провадження ВП№69507709 з виконання постанови від 24.05.2022 року серія ЕАО № 5413004 про визнання винним та накладення штрафу в (подвійному) розмірі 680,00 грн.

Як вбачається з квитанції АТ КБ ПРИВАТБАНК від 10.08.2022 року № 0.0..1, позивач ОСОБА_1 визнав факт вчинення правопорушення, сплативши штраф, однак в даний час вважає дії працівника поліції неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною (а.с. 22).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 12.9 б ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Матеріали справи містять фотознімок з приладу на якому зафіксовано правопорушення вчинене ОСОБА_1 зроблене за допомогою приладу TruCam LTI 20/20, з якого вбачається, що автомобіль марки Порше, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 110 км/год.

Правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення ії результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/22663, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 19.07.2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС001012, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 11.06.2020 року № 04/03/02/-1452, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до п. 5.1 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 122 КпАП України про порушення позивачем пункту 12.9 б Правил дорожнього руху. Таке порушення доведено належними та допустимими доказами, порушення прав при розгляді справи стороною відповідача не встановлено. Оскаржувана постанова у повній мірі відповідає ст.283 КУпАП. Надані документи щодо засобу вимірювання правопорушення відповідає приладу, зазначеному в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено фото та відео матеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в у постановах від 28.11.2018р. у справі № 537/1214/17, від 24.12.2019р. у справі № 459/1801/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Стосовно доводів позивача щодо порядку порушення розгляду справи про адміністративне правопорушення суд враховує, що відповідно до матеріалів адміністративної справи позивач заперечував перевищення ним дозволеної швидкості руху автомобіля в населеному пункті.

Відповідачем були роз`яснені позивачу його права та обов`язки згідно вимог КУпАП.

Водночас, позивачем не було долучено до постанови відповідача будь-яких письмових клопотань, зауважень та заяв; стосовно дій відповідача ним не подавалися жодні скарги в органи Національної поліції або прокуратури.

Також, як на підставу свої вимог, позивач посилався на процедурні порушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, однак суд відхиляє такі посилання позивача з огляду на наступне.

Висновком Верховного Суду/Касаційного адміністративного суду зробленим в постанові від 17.05.2018 по справі № 753/4366/17 визначено, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вбачається, що Постановою Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № 536/583/17 зроблено висновок, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Саме по собі порушення процедури прийняття рішення, не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення, необхідно розуміти не як вимоги до нього, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття рішення, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, які взагалі не впливають на його дійсність.

Тож, сама по собі наявність у рішенні суб`єкта владних повноважень процедурних порушень/помилок/неточностей, не може бути беззаперечною підставою для визнання його протиправним та його скасування, за умови, якщо що в сукупності, суд дійде висновку про те, що таке рішення прийнято у порядку та у спосіб, визначений законодавством, а процедурні порушення, що були допущені, не можуть автоматично ставити під сумнів правомірні дії та нівелювати всі наслідки. Важливим аспектом є також те, щоб допущені помилки та неточності загалом не спотворювали суть рішення та не мали наслідком допущення порушень прав осіб, стосовно яких прийнято таке рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому», не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, слід акцентувати увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляду у цілому на несправедливий». Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості в цілому.

Доводи позову щодо неправомірних дій відповідача й бездоказового притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України є безпідставними і необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Також позивачем не було надано доказів на спростування обставин, зазначених в постанові від 24.05.2022 року серія ЕАО № 5413004 стосовно здійснення вказаного правопорушення, тому суд не приймає до уваги твердження позивача про відсутність події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до положень ст. 276 КУпАП, капралом поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Тернопільській області Годунко Т.В. розглянуто справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно ст. 283 КУпАП, винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, за наведених обставин суд приходить до переконливого висновку про те, що дійсно 24.05.2022 року о 14:45:18 год. на 18 км автодороги М-09 «Тернопіль-Львів-Рава Руська» у населеному пункті с. Озерна, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з марки Порше, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 110 км/год. при дозволених 50 км/год, чим порушив п. 12.9 б ПДР України. Швидкість вимірювалася приладом - лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС001012.

На підставі наведеного, відповідачем правомірно визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Додатково суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Таким чином, системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами. За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 8, 9, 73-76, 242-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення від 24.05.2022 року серія ЕАО № 5413004.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в місті Київ про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно видати учасникам справи або надіслати їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Баранов О.І.