Справа № 380/14500/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови про накладення штрафу,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у якій просить суд скасувати постанову від 16.09.2022 ВП №69299860 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у зв`язку із технічними проблемами, пов`язаними із функціонуванням електронних систем, зокрема Документообіг інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС), Електронний Суд, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області було позбавлене можливості вчасно отримати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 у справі № 380/18213/21. З метою виконання судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося із запитом від 13.10.2022 за № 1300-5902-8/93416 до Львівського окружного адміністративного суду щодо отримання рішення суду з відміткою про набрання ним законної сили. Вказує, що державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови належним чином не перевірив як факт виконання судового рішення боржником на момент винесення спірної постанови, не дослідив поважності невиконання такого чи виконання не в повному обсязі, тобто належним чином не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями, а відтак постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України Про виконавче провадження. Просив позов задовольнити.

Позиція відповідача викладена у письмовому відзиві на позов. Відповідач зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області отримало 08.07.2022, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 734 (копії списку № 87 від 06.07.2022 листів рекомендованих, списку № 16663 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих та відстеження трекінгу поштового відправлення за № 734 наявні в матеріалах виконавчого провадження № 69299860). Станом на 16.09.2022 у Відділі відсутні будь-які відомості щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/18213/21. Вимог виконавчого документа не виконано. У державного виконавця відділу відсутні будь-які документальні підтвердження щодо виконання виконавчого документа. На вказаний момент відсутні будь-які заборони щодо вчинення виконавцем виконавчих дій примусового характеру, а саме накладення штрафу за невиконання рішення. Також відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Вказані обставини свідчать про настання відповідальності, передбаченої статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження", за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії. що боржником рішення суду в справі № 380/18213/21 станом на 07.11.2022 не виконано. Покликаючись на існування обставин, що унеможливлюють виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі № 380/18213/21, позивач вказує, що вказане рішення на адресу Головного управління не надсилалось. Однак, як слідує з матеріалів справи, позивачу було відомо про винесене рішення та про відкрите виконавче провадження в даній справі, таким чином він міг ознайомитися з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі № 380/18213/21 безпосередньо в приміщенні суду, або ж в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Неотримання копії судового рішення не є поважною причиною невиконання вказаного судового рішення. До боржника було доведено про наявність рішення суду, боржник попереджався про необхідність виконати судове рішення, однак вимог виконавчого документа не виконано, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання. Вважає, що державний виконавець діяв у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», а оскаржувані постанови є законними. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 19.10.2022 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків шляхом подання до канцелярії суду чи надіслання на адресу суду оригіналу документа про сплату судового збору.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 2.11.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження № 69299860 з виконання виконавчого листа № 380/18213/21, виданого 27.05.2022 Львівським окружним адміністративним судом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі № 380/18213/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.92 N 2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на підставі довідки від 02.07.2021 № 2182 про розмір грошового забезпечення, в яку включено як основні так і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія), з урахуванням виплачених сум.

27.06.2022 на адресу Відділу надійшла заява стягувана ОСОБА_1 від 20.06.2022 про примусове виконання рішення суду в справі № 380/18213/21.

28.06.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам до відома та виконання рекомендованою кореспонденцією за вихідним № 20666. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

16.09.2022 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ).

Частиною другою статті 74 Закону №1404-VІІІ обумовлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Статтею 1 Закону № 1404 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою-третьою статті 63 Закону N 1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону N 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Предметом спору у справі, що розглядається, є правомірність постанов державного виконавця про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду без поважних причин.

Нормами Конституції України та Закону України Про судоустрій і статус суддів регламентовано, що судове рішення, яке вступило в законну силу, є обов`язковим до виконання, за невиконання судового рішення передбачено юридичну відповідальність.

Законом № 1404-VIII на державного виконавця покладено обов`язок вживати заходів щодо примусового виконання рішень, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема шляхом винесення постанов про накладення стягнення у вигляді штрафу та вимог щодо виконання рішень, які є обов`язковими на всій території України. У свою чергу, вказаним законом визначено, що постанова про накладення на боржника штрафу виноситься за умови невиконання рішення без поважних причин, однак, не визначено, які саме обставини є поважними.

У справі, що розглядається, боржником у ВП № 69299860 є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке відповідно до виконавчого листа № 380/18213/21, виданого 27.05.2022 Львівським окружним адміністративним судом зобов`язане було провести з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.92 N 2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на підставі довідки від 02.07.2021 № 2182 про розмір грошового забезпечення, в яку включено як основні так і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія), з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування протиправності спірних постанов про накладення штрафу позивач зазначає, що у зв`язку із технічними проблемами, пов`язаними із функціонуванням електронних систем, зокрема Документообіг інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС), Електронний Суд, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області було позбавлене можливості вчасно отримати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 у справі № 380/18213/21 і лише 13.10.2022 звернулося з заявою до суду щодо отримання рішення суду з відміткою про набрання ним законної сили.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII .

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі №640/9234/19.

Суд зазначає, що позивачем не вживалися заходи щодо отримання рішення суду від 17.03.2022 у справі №380/18213/21 раніше ніж 13.10.2022.

Суд наголошує, що постанову про відкриття виконавчого провадження Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області отримало 08.07.2022, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 734 (копії списку № 87 від 06.07.2022 листів рекомендованих, списку № 16663 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих та відстеження трекінгу поштового відправлення за № 734 наявні в матеріалах виконавчого провадження № 69299860).

Хоча про існування рішення суду від 17.03.2022 у справі № 380/18213/21 було відомо набагато раніше, позивач жодних заходів по його виконанню не вчиняв.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що позивачу було відомо про винесене рішення та про відкрите виконавче провадження у вказаній справі, таким чином він міг ознайомитися з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі № 380/18213/21 безпосередньо в приміщенні суду, або ж в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Неотримання копії судового рішення не є поважною причиною невиконання вказаного судового рішення.

Позивач жодного разу не повідомляв відповідача про стан виконання рішення суду та, зокрема труднощі чи перешкоди у його виконанні.

Постанову про накладення штрафу Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області отримало 05.10.2022 і лише більш як через тиждень після отримання спірної постанови про накладення штрафу (13.10.2022) позивач почав вживати заходи щодо отримання рішення суду.

Неотримання боржником рішення суду через його ж зволікання із зверненням до суду з заявою про отримання судового рішення, яке набрало законної сили, не є тією обставиною, що звільняє боржника від обов`язку виконати таке рішення.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Суд наголошує, що приписами статей 63 та 75 Закону N 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії на боржника може бути накладено штраф.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Виконання рішення суду не може бути поставлено у залежність від наявності певних умов.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

Дослідивши зібрані у справі докази, провівши оцінку аргументів учасників справи, суд дійшов висновку про законність постанови про накладення штрафу, оскільки державний виконавець належним чином виконував свої обов`язки, визначені Законом № 1404-VIII, зокрема, встановивши причин невиконання його боржником, наклав на нього штраф. Також державний виконавець дослідивши питання поважності невиконання з боку позивача судового рішення, врахувавши той факт, що позивач не вживав заходів щодо виконання рішення суду, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність у боржника у ВП № 69299860 поважних причин для невиконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження, а позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України судовий збір з сторін не стягується.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 295, КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський