Справа № 580/3537/22
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року справа № 580/3537/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського міського голови Бондаренка Анатолія Васильовича про визнання дій протиправними та скасування розпорядження,

встановив:

15 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаського міського голови Бондаренка Анатолія Васильовича, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 04.08.2022 №455-р Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

2) визнати протиправними дії відповідача у видачі спірного розпорядження.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого відповідачем розпорядження, оскільки мотиви, які слугували підґрунтям для його прийняття, на переконання позивача, є надуманими та не відповідають дійсним обставинам. Крім того, звертає увагу про відсутність відібрання від нього пояснень з приводу обставин, що слугували підставою для винесення спірного рішення. Крім того, при видачі оскаржуваного розпорядження відповідачем не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, вину, поважність причин та попередню роботу позивача.

Ухвалою суду від 05.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

У відзиві на адміністративний позов відповідач не погодився з доводами позивача та просив у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи свою позицію тим, що всі доручення, надані позивачу і які є предметом розгляду цієї справи, стосувалися виключно контролю за дотриманням останнім правил трудової дисципліни: перебування і відсутності в робочому кабінеті, доступу до документів Черкаської міської ради, виконання розпорядження міського голови та норм Регламенту. Позивач навмисно не виконував або неналежно (не в повному обсязі) виконував надані доручення. Вважаємо такі дії посадової особи місцевого самоврядування неприпустимим. В діях позивача наявне системне порушення норм ст. 139 КЗпП України, ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 4, 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, п. 5 Положення про департамент управління справами та юридичного забезпечення, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 09.06.2022 № 25-9, а тому розпорядження міського голови від 04.08.2022 № 455-р «Про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 » є законним, обґрунтованим і відповідає нормам законодавства.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи відповідача, які викладені у відзиві є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи позивача, які викладені відповіді на відзив є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Розпорядженням Черкаського міського голови Бондаренка А.В. від 20.02.2019 №70-р (к) ОСОБА_1 призначено на посаду директора Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради за строковим трудовим договором та розпорядженням від 02.05.2019 №175-р (к) продовжено дію строкового трудового договору на невизначений строк.

04.08.2022 відповідачем видано розпорядження «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » № 455-р.

Дане розпорядження прийнято відповідно до статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 4 та 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», статей 139, 147-149 Кодексу законів про працю України, враховуючи доручення міського голови, підписані першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Сергієм Тищенком, від 29.06.2022 № 67-Д, від 29.06.2022 № 70-Д, доручення міського голови від 01.07.2022 № 71-Д, від 01.07.2022 № 72-Д, від 08.07.2022 № 77-Д, листи ОСОБА_2 від 04.07.2022, підготовлені на виконання доручень № 67-Д, № 70-Д, № 71-Д, № 72-Д, заяву ОСОБА_2 від 11.07.2022, надану на виконання доручення № 77-Д та на підставі листа міського голови від 04.08.2022 № 1557-01-8 та акту про не надання пояснень директором Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Юрієм Гончаром від 04.08.2022.

Відповідно до даного розпорядження, ОСОБА_1 оголошено догану за:

- не виконання доручення міського голови, підписаного першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Сергієм Тищенком, від 29.06.2022 № 67-Д;

- неналежне (не в повному обсязі) виконання доручення міського голови, підписаного першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Сергієм Тищенком, від 29.06.2022 № 70-Д;

- порушення під час підготовки відповіді на доручення міського голови від 01.07.2022 № 71-Д ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції» в частині не ввічливого спілкування із роботодавцем (керівником), абз. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в частині низького рівня культури, спілкування і поведінки по відношенню до міського голови, недотриманні принципу професіоналізму та компетентності, передбаченого ст. 4 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»;

- не виконання доручення міського голови від 01.07.2022 № 71 -Д;

- порушення принципу чесності, передбаченого ст. 4 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», під час виконання доручення міського голови від 01.07.2022 № 72-Д;

- порушення під час підготовки заяви на доручення міського голови від 08.07.2022 № 77-Д ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції» в частині не ввічливого спілкування із роботодавцем (керівником), абз. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в частині низького рівня культури, спілкування і поведінки по відношенню до міського голови;

- не виконання доручення міського голови від 08.07.2022 № 77-Д.

Не погоджуючись із оскаржуваним розпорядженням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом свої прав та інтересів.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню не підлягає.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 частини 1, 6 Конституції України).

Згідно ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) та Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 року №2493-ІІІ (далі - Закон №2493-ІІІ), Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 № 691(далі - Порядок № 950).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року №2493-ІІІ (далі - Закон №2493-ІІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно ст.2 Закону №2493-ІІІ посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до статті 7 частини 3 Закону України № 2493-ІІІ на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 10 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

За змістом статті 19 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" особливості дисциплінарної відповідальності посадових осіб місцевого самоврядування, вирішення інших питань, пов`язаних із службою в органах місцевого самоврядування, забезпечуються у порядку, передбаченому законом.

Згідно частини 1 статті 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

За змістом статті пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з частиною 1 статі 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень унормований статтею 149 КЗпП України, відповідно до якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.07.2020 року у справі № 554/9493/17 (номер у ЄДРСР 90591458) дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що за порушення трудової дисципліни, в тому числі за неналежне виконання посадових обов`язків, посадова особа органу місцевого самоврядування може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності із застосуванням одного з видів стягнення. При цьому, факт протиправної винної дії або бездіяльності такої посадової особи, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених законодавством, повинен бути підтверджений достатніми матеріалами.

У свою чергу адміністративний суд, не втручаючись у дискреційні повноваження керівника щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, у відповідності із вимогами частини другої статті 2 КАС України, має перевірити, чи прийнято таке рішення із дотриманням визначених цією нормою критеріїв, а саме: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 1, 5 статті 8 Закону №2493-ІІІ, основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування та сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі.

Згідно зі ст.23 ЗУ 2493-ІІІ особи, винні у порушенні законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, притягуються до цивільної, адміністративної або кримінальної відповідальності згідно із законом.

Для притягнення до відповідальності відповідної особи необхідно встановити факт порушення нею власних посадових обов`язків та вину у відповідному порушенні.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваного розпорядження є лист міського голови від 04.08.2022 № 1557-01-8 та акт про не надання пояснень директором департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Юрієм Гончаром від 04.08.2022.

З листа міського голови від 04.08.2022 № 1557-01-8 вбачається, що позивачу надано доручення від 29.06.2022 № 67-Д такого змісту: «Надати пояснення про підстави залишення робочого місця (каб. 208 по бульв. Шевченка, 307, 28 червня 2022 року та причини відвідування адмінбудівлі міської ради по вул. Байди Вишневецького, 36...».

На виконання даного доручення позивач надав пояснення від 04.07.2022, в яких послався на розпорядження міського голови від 24.06.2022 № 308-р(к), про заборону доступу до робочого кабінету № 203 та зробив висновок про відсутність у його діях порушень вимог розпорядження міського голови від 24.06.2022 № 308-р(к), про підстави залишення робочого місця (каб. 208 по бульв. Шевченка, 307, 28 червня 2022 року та причини відвідування адмінбудівлі міської ради по вул. Байди Вишневецького, 36

Таким чином, оскаржуваним розпорядженням позивача притягнуто до відповідальності за невиконання доручення від 29.06.2022 № 67-Д, а саме не зазначення підстав і причин залишення робочого кабінету і перебування в адмінбудівлі по АДРЕСА_1 , а не безпосередньо за саме залишення та відвідування.

Суд зазначає, що позивач не надав відповідь на доручення.

29.06.2022 позивачу надано доручення № 70-Д. Відповідно до даного доручення позивач повинен був негайно повернути отримані ним матеріали судових справ № 712/9723/20, 2340/4405/18, 580/3426/20 (далі копії матеріалів судових справ, судові справи знаходяться безпосередньо в суді).

Судом встановлено, що копії матеріалів судових справ № 2340/4405/18 та № 580/3426/20 позивач повернув після видачі розпорядження міського голови від 24.06.2022 № 308-р(к) та надання доручення № 70. Починаючи з 24.06.2022 позивач не мав доступу до робочого кабінету № 203 по вул. Байди Вишневецького, 36. Таким чином він не зберігав копії матеріалів судових справ в робочому кабінеті № 203 по вул. Байди Вишневецького, 36, у зв`язку із чим виникла висока ймовірність порушення позивачем абз. 3 п. 2 розділу III (посадова особа місцевого самоврядування зобов`язані діяти доброчесно, а саме не розголошувати інформацію, що стала йому відома у зв`язку з виконанням посадових обов`язків) та п.1 розділу IV (посадова особа місцевого самоврядування повинна використовувати своє службове становище, ресурси держави та територіальної громади (рухоме та нерухоме майно, кошти, службову інформацію, технології, інтелектуальну власність, робочий час, репутацію тощо) виключно для виконання своїх посадових обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України, Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування та абз. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

В подальшому невиконання позивачем доручення № 67-Д від 29.06.2022 та факт присутності в адмінбудівлі за адресою: вул. Байди Вишневецького, 36, в робочий час стали підставою для надання позивачу доручення від 01.07.2022 № 71 Д, доручалося надати пояснення про відсутність в робочий час на робочому місці в кімнаті 208 за адресою: бул. Шевченка, 307 без попередження роботодавця 28.06.2022, 29.06.2022, 30.06.2022.

На виконання такого доручення позивач надіслав відповідь від 04.07.2022, в якій зазначив, що «для надання відповіді на Ваші безглузді доручення, він вимушений звертатися безпосередньо до відділу документообігу ДУСЮЗ, що знаходиться в приміщенні Черкаської міської ради, за адресою по вул. Б.Вишневецького, 36.

Крім того зазначив, що в порушення ст.28 Конституції України, яка є нормою прямої дії, Ви принижуєте мою гідність. В наданому приміщенні, кімнаті 208 в будівлі по бульвару Шевченка, 307, яке було визначено Вами як моє робоче місце взагалі відсутні всілякі засоби зв`язку, що позбавляє мене можливості мати хоч який не будь зв`язок з роботодавцем та оточуючими».

Не зважаючи на це, я все ж таки намагався неодноразово із свого власного мобільного телефону зв`язатися -з Вами безпосередньо, як з роботодавцем. Але Ви ніяким чином не реагували на це, ігнорували та не відповідали на мої дзвінки.

Суд звертає увагу, що зазначена відповідь містить такий вираз: «Також інформую Вас, що для надання відповіді на Ваші безглузді доручення...».

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.

Згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» одним із основних обов`язків посадової особи є турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Таким чином вислів позивача «безглузді» суперечить нормам ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», Загальним правилам етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування та абз. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

На виконання доручення міського голови від 01.07.2022 № 72-Д позивач мав надати пояснення про невиконання розпорядження міського голови від 28.10.2021 № 631-р «Про окремі питання організації роботи з укладання договорів цивільно-правового характеру».

За результатами розгляду доручення міського голови від 01.07.2022 №72-Д позивачем подано до відповідача лист від 04.07.2022 про те, що він ніколи не укладав договорів цивільно-правового характеру, які мають ознаки прихованих трудових відносин. Також зазначив, що ним, як директором Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, дійсно було укладено декілька договорів цивільно-правового характеру виключно для правильної організації роботи у підрозділах департаменту, які ніби то були погоджені безпосередньо з міським головою м. Черкаси.

Крім того, позивач в своїй заяві від 11.07.2022, адресованій міському голові за результатами розгляду доручення від 08.07.2022 № 77-Д, в абз. 1 знову застосував судження «безглузде доручення» до доручення міського голови надати інформацію та підтверджуючі документи про дотримання ним вимог п. 13.6 Регламенту виконавчого комітету Черкаської міської ради.

Таким, чином суд погоджується із доводами відповідача, що в діях позивача наявне системне порушення норм ст. 139 КЗпП України, ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 4, 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, п. 5 Положення про департамент управління справами та юридичного забезпечення, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 09.06.2022 № 25-9.

В контексті наведених норм законодавства та матеріалів справи, суд зазначає, що порушення трудової дисципліни дійсно мало місце та допущено внаслідок неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків, тобто з вини останнього, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на результат вирішеного спору, відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду в строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО