Справа № 400/4581/22
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

07 листопада 2022 р. № 400/4581/22
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку скороченого провадження без повідомлення сторін, відповідно до процедури передбаченої ст.263 КАС України, адміністративну справу,

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів в сумі 176 613,11 грн.,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, з вимогами: 1) визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо відмови йому у виплаті заборгованості з виплати пенсії за період з 01.12.2019 р. по 31.05.2022 р. у розмірі 176 613, 11 грн.; 2) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.12.2019 р. по 31.05.2022 р. у розмірі 176 613, 11 гривень.

Обгрунтовуючи свої вимоги казав на те, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 по справі №400/11814/21 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача за період з 01.12.2019 по 25.01.2022 та визначено, що різниця між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01.12.219 по 31.05.2022 становить 176 613, 11 грн. Однак, у відповідь на звернення позивача щодо виконання вищевказаного рішення суду в частині в виплати різниці пенсії відповідача повідомив, що виплата заборгованості на даний час проведена по рішенням суду, які надійшли до Головного управління по 11.11.2019 включно, та що питання виплати різниці пенсії буде вирішуватися після затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2022 рік та виділення бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду за зазначений період.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві, серед іншого, зазначив , що позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право вирішити це питання в порядку ст. 383 КАС України.

Суд розглянув справу 07.11.2022 в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.263 КАС України.

Дослідив матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Територіальним медичним об`єднанням Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області видано довідку від 18.06.2021 р. №33/35-С-29 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.12.2019 р.

Позивач звернувся до відповідача щодо перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, однак відповідач повідомив позивача, що підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 по справі №400/11814/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 р. на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області від 30.09.2021 р. №33/35-Г-119 про розмір грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести з 01.12.2019 р. перерахунок та виплату ОСОБА_1 з розрахунку 53% грошового забезпечення на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській 30.09.2021 р. №33/35-Г-119 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

15.08.2022 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявою про надання інформаційну довідку щодо розміру та строків виплати йому на підставі рішення Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 25 січня 2022 р. ухваленого справі справа № 400/11814/21, різниці між розміром перерахованої пенсії та розміром фактично виплачено мені пенсії за грудень 2019 року, січень-грудень 2020 року, січень - грудень 2021 року, січень-червень 2022 року.

Листом від 15.09.2022 відповідач повідомив позивача про здійснення перерахунку пенсії на підставі рішення суду по справі №400/11814/21. Різниця між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 становить 176613,11 грн. Щодо виконання рішення суду в частині виплати різниці пенсії, відповідач повідомив, що виплата заборгованості на даний час проведена по рішенням суду, які надійшли до Головного управління по 11.11.2019 включно, та що питання виплати різниці пенсії буде вирішуватися після затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2022 рік та виділення бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду за зазначений період.

Не погоджуючись з зазначеним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу наведених норм, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Разом з цим, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, по цій справі, позивачем оскаржується не окреме самостійне рішення відповідача про відмову у виплаті заборгованості, а саме дії з приводу невиконання ним рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 по справі №400/11814/21.

Питання про виплату перерахованої пенсії за спірній період, вже вирішено саме рішенням МОАС від 25.01.2022 у справі №400/11814/21, тому повторний розгляд цього саме питання є неможливий внаслідок принципу юридичної визначеності.

Будь-яких небудь нових правовідносин з приводу заборгованості відповідача перед позивачем за спірний період перед не виникало. Лист ГУ ПФУ у Миколаївській області від 15.09.2022, є не відмовою у виплаті заборгованості, а повідомленням про стан виконання рішення суду у справі №400/11814/21, що знов таки вказує на неможливість розгляду цього питання в межах самостійного позову, а лише в порядку визначеному Розділ IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Такий порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені.

Зокрема, відповідно до частини шостої статті 383 КАС України, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 22.08.2019 у справі №522/1-140/17.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості тощо, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого фактичного предмету спору і між тими самими сторонами, суд дійшов висновку, що наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до п. 5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, сума судового збору повертається ухвалою суду за клопотання особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч.1 ст. 238 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі №400/4581/22, оскільки є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко