Справа № 240/10201/22
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якій просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, у період з 09 серпня 1989 року по 11 червня 1992 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити обчислення пільгового страхового стажу з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, у період з 09 серпня 1989 року по 11 червня 1992 року та провести перерахунок і виплату недоплачених сум пенсії у зв`язку з обчисленням пільгового страхового стажу починаючи з 28 вересня 2015 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в грудні 2021 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії, врахувавши трудовий стаж проходження військової служби в Збройних Силах СРСР, однак отримав відмову, яку вважає протиправною.
20.07.2022 року до суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Управління вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки згідно матеріалів пенсійної справи позивач проходив військову службу з 09 серпня 1989 року по 11 червня 1992 року, однак особи які після проходження військової служби не працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, не може бути врахована в пільговому обчисленні.
01.08.2022 року, від Позивача надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 01.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 28.09.2015 перебуває на обліку в ГУПФУ в Житомирській області та отримає пенсію по інвалідності.
30.12.2021 звернувся до Управління зі зверненням щодо врахування трудового стажу проходження військової служби у період з 09 серпня 1989 року по 11 червня 1992 року.
Листом від 26.01.2022 відповідач відмовив вказавши:
"У період з 23.05.1988 по 11.06.1992 Ви проходили військову службу, яка врахована до страхового стажу в календарному обчисленні.
Враховуючи вищезазначене, період проходження військової служби для обчислення пенсії особам, які після проходження військової служби не працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, не може бути враховані в пільговому обчисленні."
Позивач вважає зазначену відмову ГУ ПФУ в Житомирській області протиправною, такою що порушує його право на соціальне забезпечення, з зв`язку з чим, Позивач звернувся до суду із даним позовом.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст. 2 Закону України Про пенсійне забезпечення, за цим Законом призначаються трудові пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років) та соціальні пенсії.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" >2 2262-ХІІ від 09.04.1992). їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При сьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.
У відповідності до пункту «в» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІдо стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липни 2003 року (далі Закон № 1058-ІV), виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Положенням ч. 1 ст. 9 Закону Закон № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУвід 09.07.2003 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Частиною 1 статті 52 Закону СРСР від 14.07.1956 р. «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1982 № 986, з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби, можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».
Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах. Відповідно до абз. «г» п. 55 цього Положення зараховується один місяць служби за два - на узбережжі Північного Льодовитого океану від Чукотського півострова до півострова Канін включно з південним кордоном по Полярному колу, м. Салехарді та ін. в період з 25 червня 1949 року».
Постановою Ради Міністрів СРСР від 15.12.1990 року № 1290 «Про вислугу років для призначення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам начальницького і рядового складу, ортанів внутрішніх справ та допомогу цим військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу і їх сім`ям» затверджений перелік віддалених місцевостей СРСР, в яких служба осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби налічується в вислугу років для призначення пенсії на пільгових умовах. Згідно цього переліку стаж служби в Якутській АРСР - в місцевостях на північ від Полярного кола зараховується в вислугу років на пільгових умовах, - один місяць служби за два місяці з 25 червня 1949 р.
Надаючи оцінку правомірності дій суб`єкта владних повноважень, суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається із відзиву на позовну заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає що, солдатам, матросам, сержантам, старшинам та військовим будівельникам, які були звільнені починаючи з 1968 року з військової служби в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, за умови, якщо вони не пізніше трьох місяців після звільнення з військової служби влаштувались на роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі.
Згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відсутність трудової книжки або допущені порушення під час її ведення (відсутність потрібних записів. їх невідповідність існуючим вимогам тощо) в подальшому ускладнює оформлення пенсій. У таких випадках при встановленні трудового стажу потрібно керуватися «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (зі змінами).
Так, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою. Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.
Тобто, необхідною умовою для застосування кратності стажу є укладення строкового трудового договору, без укладання строкового договору законодавчі норми пенсійного забезпечення не дають йому права на пільги з кратного обчислення періоду проходження військової служби.
Отже, якщо пенсіонер не може надати трудовий договір, то документами, які будуть служити підставою для застосування кратного обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі можуть бути:
- трудова книжка, в якій є: існуючий штамп підприємства про поширення пільг щодо обчислення стажу роботи (тільки записи в трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не достатньо для обчислення стажу з урахуванням кратності);
- довідка підприємства, установи, організації, де працювала особа, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період на який його було укладено і розповсюдження на особу пільг щодо обчислення стажу за цей період.
Суд не погоджується із зазначеною думкою Відповідача, виходячи з наступного.
Суд зазначає, що Порядок проходження військової служби регулюється спеціальним законодавством, та передбачає прийняття присяги, а не укладення трудового чи цивільно-правового договору.
Також посилання відповідача на Указ Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанову Ради Міністрів Союзу PCP від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указ Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» є неправомірними, оскільки всі перелічені нормативні акти стосуються робітників і службовців, але не військовослужбовців.
Суд також зазначає, що слід відрізняти порядок та умови зарахування в пільговому обчисленні стажу для робітників, які переводились, направлялися або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, від умов зарахування в пільговому обчисленні стажу військовослужбовцям, які проходили військову службу у вказаних районах.
У відповідності до пункту «в» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991, до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.
Згідно ст. 172 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262, обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця.
Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - постанова № 393), прийнятою відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з цим порядком (п. 1 абз. 9), до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац дев`ятий пункту 1 постанови № 393).
Окрім того, вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, до введення в дію Закону № 2262-ХІІ, перегляду не підлягає (пункт 5 постанови № 393).
Крім того, згідно підпункту 3 п. 2.1 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних силах України, та членів їх сімей, яке затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, особам, звільненим з військової служби, які мають право на пенсію відповідно до Закону, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому разі обчислюється в порядку, установленому законодавством СРСР, якщо цим Положенням не передбачено більш пільгових умов зарахування часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (перелік внутрішніх військ СРСР наведений у додатку 1 до цього Положення).
Додатком 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних силах України, та членів їх сімей, яке затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530 встановлено періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах, один місяць служби за два (пункт 1 підпункт 2): у віддалених місцевостях СРСР, перелічених у пункті 4 цього додатка, - зі строків, зазначених у цьому пункті, Згідно п. 4 підпункту 1 до віддалених місцевостей СРСР, у яких служба зараховується до вислуги років на пільгових умовах, - один місяць служби за два відноситься зокрема служба в Якутській АРСР - у місцевостях на північ від Полярного кола - з 25 червня 1949 року;
Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і чинне законодавство України, передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.
Як вбачається із військового квитка НОМЕР_1 позивача, ОСОБА_1 , проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в період з 09.08.1989 по 11.06.1992 у ВЧ НОМЕР_2 (архипелаг Нова Земля), стаж служби, для призначення пенсії, в яких повинен зараховуватись у пільговому кратному обчисленні як один рік за два (один місяць за два).
Аналогічні висновки були викладені Верховним судом у постанові від 16 червня 2020 року по справі № 727/1441/17.
Виходячи із встановлених судом обставин та висновків суду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зарахування ОСОБА_1 в пільговому обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, у період з 09 серпня 1989 року по 11 червня 1992 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити обчислення пільгового страхового стажу ОСОБА_1 з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, у період з 09 серпня 1989 року по 11 червня 1992 року та провести перерахунок і виплату недоплачених сум пенсії у зв`язку з обчисленням пільгового страхового стажу починаючи з 28 вересня 2015 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 992 гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова