Справа № 560/15892/21
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15892/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

02 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.10.2021 року №41 щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 08.10.2021 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.10.2021 №41. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Головне листом повідомило позивача, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.10.2021 №41 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 08.10.2021 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 27 років, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV. Страховий стаж особи становить 16 років 5 місяців 18 днів. До страхового стажу не зараховано періоди перебування в центрі зайнятості з 07.12.2006 по 16.05.2007, з 11.12.2007 по 21.04.2008, з 31.12.2008 по 25.12.2009 згідно трудової книжки від 15.06.1983 серія НОМЕР_1 , оскільки відсутня печатка на першій сторінці трудової книжки.

Вважаючи такі ді протиправними, позивач звернулася з позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, питання, що пов`язані з пенсійним забезпеченням врегульовані Законом №1058-1V.

Правові відносини у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом №1058-1У, згідно положень ст.26 якого особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту наведених норм слідує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як встановив суд, на титульній сторінці трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 , заповненої 15.06.1983, відсутня печатка.

Постановою Держкомтруда СРСР 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція №162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110.

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб,

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд вважає, що право позивачки на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №580/4423/20 встановлено, що загальний страховий стаж згідно записів трудової книжки позивачки складає 23 роки 40 місяців 80 днів, що в перерахунку становить 26 років 6 місяців 20 днів.

Апелянт зазначає, що до вказаного стажу не зараховано період догляду за дитиною з 14.09.1981 по 09.06.1983, який у сумі складає 1 рік 8 місяців 26 днів.

Однак, згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №580/1761/21 відповідачем враховано у страховий стаж позивача догляд за дитиною у період з 14.09.1981 до 14.03.1983, з 01.04.1983 до 14.05.1983, з 16.10.1983 до 14.12.1983, з 16.01.1984 до 14.03.1984. Твердження позивача про неврахування відповідачем періоду догляду за дитиною спростовуються протоколом-розрахунком від 04.01.2021, відповідно до якого до страхового стажу позивача зараховано період догляду за дитиною до 3 років у період з 14.09.1981 до 14.03.1983, з 01.04.1983 до 14.05.1983, з 16.10.1983 до 14.12.1983, з 16.01.1984 до 14.03.1984.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, зарахувавши до стажу роботи позивачки періоди з 15.03.1983 по 31.03.1983 та з 15.05.1983 по 09.06.1983, її страховий стаж буде меншим, ніж встановлений статтею 26 Закону №1058-ІV, а саме менше 27 років.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.