Справа № 380/11292/22
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року справа №380/11292/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Рехліцький Р.Р.

за участю:

представника відповідача Фіялкович Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №334876 від 13.07.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що граничний термін накладення адміністративно-господарського штрафу сплив 07.04.2022 року, однак такий був накладений 13.07.2022 року. Окрім того, відповідач не повідомляв його про розгляд справи, що не дало можливості з`явитись та надати пояснення по суті справи. Стверджує, що транспортний засіб Volvo FH420 обладнаний цифровим тахографом, а у водія була наявна картка водія. Таким чином, він не допустив жодного порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. Більше того, акт був складений за його відсутності. Вказує, що не відмовлявся від підписання такого акта чи надання будь-яких документів.

Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що положеннями спеціального закону на перевізника покладено обов`язок з забезпечення, а на водія пред`являти для перевірки відповідних документів. Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказує, що повідомлення-запрошення про розгляд адміністративної справи було направлено на адресу позивача. Стверджує, що на відповідача не покладено обов`язок контролю за процесом відправлення та контролю за отриманням поштової кореспонденції після подачі до поштового відділення. Позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при розгляді. Саме автомобільний перевізник має надати всю інформацію, яка може вплинути на результат розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Вказує, що водій не зазначив у поясненнях як здійснюється фіксування його режиму праці та відпочинку; не зазначив, що ним пред`являлись будь-які інші документи, окрім тих, що наявні в матеріалах справи. При цьому, чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена. Зазначає, що законодавець не пов`язує відповідальність їх фактичним існуванням документів чи відсутністю у перевізника в цілому. Отже, позивачем подано до суду документи, які не були пред`явлені під час перевірки, однак, подання їх в майбутньому не спростовує факт відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Твердження позивача про складання акта про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт без його участі не заслуговує уваги, оскільки саме ним надано для здійснення копіювання матеріали, що знаходяться у справі №394. Більше того, позивач мав реальну можливість бути присутнім при розгляді справи та надати свої зауваження, пояснення, проте таким правом не скористався. Також, що стосується строків, посилається на ст.250 Господарського кодексу України як на нормативно-правовий акт, який має вищу юридичну силу у відношенні до Постанови №1567. Стверджує, що суди займають однозначну позицію про те, що під час дії воєнного стану розгляд справи про застосування адміністративно-господарського штрафу поза межами двомісячного строку не є підставою для скасування постанов, оскільки штрафи накладаються у межах шестимісячного строку, що визначений у ст.250 Господарського кодексу України. Окрім того, розгляд справи у шестимісячний строк жодним чином не порушує та не звужує права суб`єкта господарювання, а дає йому змогу прийняти участь у розгляді справи про порушення.

У відповіді на відзив позивач посилається на те, що на орган державного контролю покладено обов`язок розглянути справу про порушення суб`єкта господарювання не пізніше двох місяців з дня його виявлення та за наявності підстав для винесення постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів. Із долучених відповідачем доказів не можливо встановити з яких саме мотивів надіслане повідомлення не було вручене.

Представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити повністю з підстав викладених у заявах по суті спору.

Ухвалою суду від 23.08.2022 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 27.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Відділом державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі 07.02.2022 року під час перевірки транспортного засобу марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить позивачу, складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №325747, у якому встановлено порушення позивачем Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 року, а саме неоформлений листок щоденної реєстрації режиму праці та відпочинку за 07.02.2022 року; у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: абзац 3 ч.1 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених у ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме листка щоденної реєстрації режимів праці та відпочинку за 07.02.2022 року (роздруківку з цифрового тахографа).

В матеріалах справи наявний лист №17716/33/24-22 від 22.06.2022 року Про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, адресований позивачу, в якому вказано про розгляд вказаної справи 13.07.2022 року з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. за адресою Львівська область, м.Городок, вул.Львівська, 659А/2.

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу складеною Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті №334876 від 13.07.2022 року у зв`язку із допущенням порушення законодавства про автомобільний транспорт (перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 та 48), відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. 00 коп.

Листом №20907/33/24-22 від 15.07.2022 року відповідач повідомив позивача про застосування ним адміністративно-господарського штрафу передбаченого згаданою постановою.

Не погодившись із згаданою постановою позивач звернувся із позовом до адміністративного суду.

Змістом спірних правовідносин є постанова №334876 від 13.07.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2344-III).

Згідно із ч.14 ст.6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно вимог ст.34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно - правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

У відповідності до ст.48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно- транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до п.2 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1567) державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340, з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення №340), встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Так, відповідно до п.1.3 наведеного Положення №340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

За змістом п.6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п.6.2 Положення №340).

Відповідно до п.6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Відповідно до абзацу четвертого п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 року, з наступними змінами та доповненнями (далі Інструкція №385), водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР ( 994_016 ), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Отже, у даному випадку, законодавець в обов`язковому порядку визначає умови для встановлення на транспортний засіб тахографа.

Абзацом третім ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що під час здійснення перевірки позивача в автомобілі VOLVO FH420 реєстраційний номер НОМЕР_1 був встановлений тахограф.

Вказане підтверджується Протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу ідентифікаційний номер НОМЕР_3 L від 16.12.2021 року та сторонами не заперечується.

Окрім того, в матеріалах справи наявна також картка водія ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що вказані документи, за їй наявності у водія, у повній мірі відповідають вимогам п.6.1 Положення №340 та п.3.3 Інструкції №385 та дають йому право здійснювати перевезення вантажів.

Відтак, суд вважає, що жодних порушень у цій частині позивач не допустив, оскільки такі порушення не знайшли свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами та встановленими обставинами.

При цьому, щодо посилань відповідача на те, що позивачем подано до суду документи, які не були пред`явлені під час перевірки суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що при проведенні перевірки у позивача були відсутні згадані протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також картка водія.

При цьому, слід зазначити, що згаданий акт перевірки не підписувався водієм.

Враховуючи викладене, такі посилання до уваги судом не беруться.

Щодо аргументів позивача, що його не було повідомлено про розгляд справи, а тому він не міг подати свої доводи та заперечення.

Згідно із абзацом першим п.26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1567) справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Абзацом другим п.26 Порядку № 1567 передбачено, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Відповідно до абзацу першого п.27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Абзацом другим цієї ж норми встановлено, що за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як вбачається із витягу відстежень поштових відправлень Укрпошти від 23.09.2022 року лист №17716/33/24-22 від 22.06.2022 року Про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не був доставлений позивачу, а повернути за зворотною адресою 06.07.2022 року та вручений відповідачу 12.07.2022 року.

Відтак, позивач не був повідомлений про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

При цьому, судом беруться до уваги висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 01.03.2018 року у справі № 820/4810/17, в якій зазначено наступне: «відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу».

Як наслідок, аргумент позивача щодо невчасного його повідомлення про час та місце розгляду згаданої справи не вказує на суттєве порушення, а тому судом до уваги не береться.

Щодо строку прийняття відповідачем оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Суд звертає увагу, що акт проведення перевірки позивача №325747 датований 07.02.2022 року.

При цьому, оскаржувана постанова була прийнята відповідачем 13.07.2022 року.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем було пропущено двохмісячний строк розгляду справи позивача.

Що стосується посилань відповідача на ст.250 Господарського кодексу Україну як нормативно-правового акта, яким здійснюється регулювання строків розгляду таких справ, суд зазначає, що Порядок №1567 є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює вказане питання.

Крім того, така нечіткість законодавства у спірних правовідносинах повинна трактуватись на користь позивача.

Відтак, саме строки визначені Порядком №1567 повинні застосовуватись у спірних правовідносин.

Окрім того, чинним законодавством не передбачено продовження строків розгляду згаданих справ у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації.

Судом не беруться до уваги також інші твердження відповідача, з огляду на встановлені обставини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати прийняту начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №334876 від 13.07.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (адреса: Львівська область, м.Городок, вул.Львівська, 659а/2; ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 04 листопада 2022 року.

Суддя В.Я.Мартинюк