Справа № 160/12351/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у спрощеному провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, відповідача-2: Служби судової охорони, відповідача-3: Державної судової адміністрації України, відповідача-4: Міністерства фінансів України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
15 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Територіального управління служби судової охорони у Дніпропетровській області, відповідача-2: Служби судової охорони, відповідача-3: Державної судової адміністрації України, відповідача-4: Міністерства фінансів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Державна казначейська служба України, в якій просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не видання наказів командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 , не нарахування та не виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 у розмірі 120 000 грн.
2. Зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області виконати Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:
- видати накази командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 ;
- нарахувати та виплатити додаткову винагороду на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 у розмірі 120 000 грн.
3. Визнати протиправною бездіяльність Служби судової охорони України щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не забезпечення правового і соціального захисту ОСОБА_1 як співробітника Служби судової охорони зі сплати додаткової винагороди до грошового забезпечення.
4. Зобов`язати Службу судової охорони України виконати Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:
- забезпечити правовий і соціальний захист ОСОБА_1 , як співробітнику Служби судової охорони щодо сплати додаткової винагороди до грошового забезпечення.
5. Визнати бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в частині не забезпечення фінансування виплати додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 протиправною.
6. Зобов`язати Державну судову адміністрацію України виконати Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині забезпечення фінансування виплати додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 .
7. Визнати бездіяльність Міністерства фінансів України щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не забезпечення спрямування бюджетних коштів на виплату додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 протиправною.
8. Зобов`язати Міністерство фінансів України виконати Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині забезпечення спрямування бюджетних коштів на виплату додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 .
9. Стягнути з Відповідачів витрати на правничу допомогу ОСОБА_1 у розмірі 2 000 грн.
Обґрунтовуючи позовну заяву позивач зазначив, що з 15 червня 2021 року він перебуває на службі в органах Служби судової охорони на посаді контролера ІІ категорії 5 відділення 15 взводу охорони 3 підрозділу охорони (м. Павлоград) Територіального управління служби судової охорони у Дніпропетровській області та має спеціальне звання «сержант Служби судової охорони». З початку введення в Україні воєнного стану останній ніс службу та виконував завдання з охорони Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, однак всупереч діючому законодавству не отримав додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Позивач вважає бездіяльність відповідачів, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті йому з 01.03.2022 по 30.06.2022 щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. протиправною, у зв`язку із чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
19 серпня 2022 року на адресу відповідачів та третьої особи надіслано ухвалу про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками.
05 та 06 вересня 2022 року відповідач-3: Державна судова адміністрація України та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Державна казначейська служба України отримали копію позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які міститься в матеріалах справи, проте протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач-3 відзив на позовну заяву не надав, третя особа пояснення щодо позову не надала, із заявами та клопотаннями на адресу суду останні не зверталися.
14 січня 2022 року затверджено кошторис на 2022 рік територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, однак у відповідному кошторисі видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168, Службою судової охорони не затверджувались.
Зазначені обставини призвели до неможливості видання наказу про виплату співробітникам Служби цієї додаткової винагороди, оскільки за положеннями Бюджетного кодексу України фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи додаткову винагороду, здійснюються лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.
Представник відповідача-1 вважає, що вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області виплатити самостійно нараховану позивачем додаткову винагороду у сумі 120 000 грн. не підлягає задоволенню, оскільки на даній стадії вона є передчасною і можливою за умови нарахування коштів та їх невиплати. Задоволення даної позовної вимоги призведе до втручання у дискреційні повноваження ТУ ССО у Дніпропетровській області.
Крім того, представник відповідача-1 звернув увагу суду, що рішення про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану згідно абзацу 2 пункту 1 Постанови № 168 приймає начальник шляхом видання відповідного наказу, який повинен бути обґрунтованим і прийнятим із врахуванням затвердженого механізму нарахування та виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення, виключно в межах фондів оплати праці затверджених у кошторисах, із врахуванням періоду несення співробітником служби під час дії воєнного стану та виконання службових обов`язків, із врахуванням часу перебування у відпустках чи па лікуванні в закладах охорони здоров`я, відсутність на службі без поважних причин чи самовільного залишення місця служби.
Оскільки Постанова № 168 не містить механізму нарахування додаткової винагороди, а у Служби відсутній затверджений порядок нарахування та виплати такої винагороди, представник відповідача-1 вважає, що розрахунок позивача і сума яку він зазначає, а саме 120 000 грн. - є безпідставною.
Представник відповідача-4 зазначив, що між Міністерством фінансів та ОСОБА_1 у справі не існує зобов`язання стосовно здійснення додаткових виплат, оскільки Міністерство фінансів не здійснює такі виплати та не є роботодавцем позивача.
Розподіл коштів належить до компетенції Державної судової адміністрації України, а тому, враховуючи норми Бюджетного кодексу України, вимога щодо визнання протиправною бездіяльності стосовно виконання з боку Міністерства фінансів постанови №168 є необґрунтованою.
З огляду на вищевикладене, представник відповідача-4 зазначає, що спосіб захисту порушених прав позивача в частині позовних вимог до Мінфіну є неефективним, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
22 вересня 2022 року через систему «Електронний суд» від відповідача-2: Служби судової охорони надійшов відзив на позовну заяву вх.№5686/22, в якому останній вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Виплата додаткової винагороди відповідно до п.1 Постанови №168 здійснюється на підставі наказів командирів.
Згідно пункту 10 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом ДСА України від 26 серпня 2020 року №384, грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.
Представник відповідача-2 зазначив, що у затвердженому ДСА України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та відповідних кошторисах територіальних управлінь Служби судової охорони видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168, не передбачались та не затверджувались, у зв`язку із чим накази про виплату співробітникам даної допомоги не видавались і не можуть бути видані без надходження відповідних бюджетних асигнувань.
Представник відповідача-2 також зазначив, що наразі керівництвом Служби судової охорони ведеться робота з отримання з Державного бюджету додаткових асигнувань для виплати співробітникам додаткової винагороди відповідно до постанови №168.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , наказом Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від 15.06.2021 №153 о/с прийнятий на службу до Служби судової охорони та призначений па посаду контролера II категорії 5 відділення 15 взводу охорони 3 підрозділу охорони (м. Павлоград) Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області.
15 липня 2022 року представник позивача звернулася до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області з адвокатським запитом, в якому просила надати належним чином завірені копії службових документів стосовно ОСОБА_1 .
28 липня 2022 року листом Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області за вих.№ 35.06-377 адвокату було надано копії запитуваних документів та додатково повідомлено, що у затвердженому Службою судової охорони для Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області кошторисі на 2022 рік, видатки на виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 не передбачалися та не затверджувалися, тому фінансовий ресурс не дозволяє здійснити таку виплату. Виплату додаткової винагороди буде проведено у найкоротший строк після надходження від головного розпорядника відповідних асигнувань.
Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої заступником командира 3 підрозділу охорони (м. Павлоград) Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області за погодженням з заступником начальника (зі служби) Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо виконання завдань з охорони судів з початку введення воєнного стану, а саме з 01.02.2022 по день звернення 30.06.2022, ОСОБА_1 ніс службу та виконував завдання з охорони Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Відповідно до розрахункових листів позивача, які містяться в матеріалах справи, останньому у період з 01.02.2022 по 30.06.2022 було нараховано та виплачено у лютому 13 760,11 грн, березні 13 783,53 грн., квітні 13 905,71 грн., травні 14 032,97 грн. та червні 27 563,15 грн.
Позивач вважає бездіяльність відповідачів, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті йому з 01.03.2022 по 30.06.2022 щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. протиправною, у зв`язку із чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 161 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.
Повноваження Служби судової охорони визначені статтею 162 вказаного Закону, і до цих повноважень належать:
1) забезпечення пропуску осіб до будинків (приміщень) судів, органів та установ системи правосуддя та на їх територію транспортних засобів;
2) забезпечення підтримання та реагування на порушення громадського порядку при розгляді справ судом, вжиття заходів до припинення проявів неповаги до суду;
3) здійснення заходів з охорони, забезпечення недоторканності та цілісності приміщень судів, органів і установ системи правосуддя, недоторканності та цілісності розташованого у таких приміщеннях майна, запобігання, недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього;
4) здійснення заходів із запобігання загрозам особистій безпеці суддів, членів їх сімей, працівників суду, а також у суді - учасників судового процесу, виявлення та нейтралізації таких загроз; вжиття у разі надходження від судді відповідної заяви необхідних заходів для забезпечення безпеки судді, членів його сім`ї;
5) реагування в межах наданих законом повноважень на протиправні дії, пов`язані із посяганням на суддів, членів їх сімей, працівників суду, учасників судового процесу.
Згідно зі статтею 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.
03.04.2019 постановою Кабінету Міністрів України № 289 затверджено схему посадових окладів за посадами окремих категорій співробітників Служби судової охорони, які займають керівні посади; тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів співробітників Служби судової охорони; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони; схему тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони; розміри надбавки за стаж служби співробітників Служби судової охорони.
Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони та схемою тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони, затверджених цією постановою; а порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
Відповідно до пункту 3 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 384 від 26.08.2020, грошове забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.
Згідно з пунктом 4 Порядку, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за стаж служби. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги (пункти 5-7 Порядку).
Пунктами 9-10 Порядку передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.
Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.
Зміст вказаних норм дає підстави для висновків про те, що Служба судової охорони є органом системи правосуддя і її завданням є забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Співробітники служби Судової охорони за рахунок коштів державного бюджету отримують грошове забезпечення у межах затверджених фондів оплати праці, яке складається із основних виплат, додаткових та одноразових виплат.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022 до згаданої постанови № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів та поліцейським доповнено словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка,.
При цьому, пунктом 2 постанови КМУ № 350 від 22.03.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 у співробітників Служби судової охорони, які проходять службу у підрозділах, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно. А у тих співробітників, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Втім, постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022, до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому пункту 1 слова які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка замінено словами які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Пунктом 2 постанови КМУ № 754 від 01.07.2022, установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.
Тобто, з 01.06.2022 право на отримання щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн. залишилось лише у тих співробітників Служби судової охорони, які несуть службу в межах територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). При цьому, право співробітників Служби судової охорони які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, на отримання збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди, залишилось незмінним.
В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач у період з 24 лютого 2022 року по теперішній час проходить службу в територіальному управлінні Служби судової охорони у Дніпропетровській області, зокрема у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області.
Суд зазначає, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 204-р від 06 березня 2022 року Дніпропетровська область включена до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка.
В той же час, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року, місто Новомосковськ не включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
За таких обставин суд дійшов висновку, що у період з 24 лютого 2022 року по 01 червня 2022 року позивач мав право на отримання додаткової щомісячної винагороди у розмірі 30 000,00 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, оскільки проходив службу в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надавалася допомога в рамках Програми єПідтримка, проте з 01 червня 2022 року позивач втратив таке право, оскільки проходить службу в межах територіальної громади, яка не включена до переліку громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
У зв`язку з цим, на виконання абз. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, начальник відповідача-1 зобов`язаний був прийняти наказ про виплату позивачу згаданої додаткової винагороди у період з 24 лютого 2022 року по 01 червня 2022 року.
Разом з тим, відповідач-1 не видавав відповідних наказів на виконання Постанови №168, та нарахування і виплату додаткової винагороди позивачу у зазначений період не здійснював.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 824/166/15-а, держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання.
Відповідно до ч. 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ).
На підставі наведеного, суд не приймає до уваги посилання відповідача-1 на відсутність у затвердженому на 2022 рік кошторисі відповідних бюджетних призначень, як підставу для не винесення наказу про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди.
На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що не прийняття відповідачем-1 наказу про нарахування позивачу щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн. та невиплата цієї винагороди у період з 24 лютого 2022 року по 01 червня 2022 року, не відповідають критеріям, визначеним ч. 2 статті 2 КАС України.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо неприйняття наказу про виплату щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та зобов`язання відповідача-1, як безпосереднього роботодавця, прийняти такий наказ та здійснити нарахування та виплату на користь позивача суми вказаної додаткової винагороди у період з 01 березня 2022 року по 01 червня 2022 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно вимог позивача про зобов`язання відповідача-1 виплатити додаткову винагороду у розмірі 120000 грн., суд вважає їх передчасними та такими, що наразі не підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що відповідачем-1 не було здійснено нарахування даної допомоги, а тому суд не може брати на себе функції органу, що здійснює безпосереднє нарахування та виплату грошового забезпечення і розраховувати розмір цієї допомоги.
Стосовно позовних вимог до відповідачів 2, 3 та 4, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки, по-перше, наразі відсутній визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року розпорядчий акт, з яким нормативно пов`язується здійснення виплати відповідного грошового забезпечення, а по-друге, в ході судового розгляду було встановлено, що саме на відповідача-1, як на безпосереднього роботодавця позивача, покладено обов`язок щодо нарахування та виплати щомісячної додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, а тому позовні вимоги до відповідачів 2,3,4 є необґрунтованими.
Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Стосовно розподілу витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно п.1 ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).
Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що між Адвокатським бюро НЕПОЧАТИХ&ЛИМАРЕВА та Зезюліним Олександром Миколайовичем укладено договір про надання правничих послуг №27/06/2022/70 від 30 червня 2022 року.
Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору вартість послуг за цим Договором встановлюється сторонами у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.
Згідно п.3.2 замовник сплачує послуги, які надаються за цим Договором, на умовах 100% попередньої оплати на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку.
Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву заперечує стосовно розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи суму витрат завищеною та не обґрунтованою, оскільки позивачем не надано акт приймання-передачі наданих послуг.
Проте, у даному договорі від 30 червня 2022 року пунктом 4.2 передбачено, що після надання виконавцем замовнику послуги сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг. Замовник, отримавши від виконавця акт приймання-передачі наданих послуг, зобов`язаний протягом п`яти календарних днів з моменту отримання акту підписати його та один екземпляр акту направити на адресу замовника, або в той самий строк направити на адресу виконавця вмотивовані зауваження проти акту приймання-передачі наданих послуг.
Згідно пункту 4.3 цього договору у випадку, якщо виконавець, отримавши від замовника акт приймання-передачі наданих послуг, протягом п`яти календарних днів не підпише та не направить один екземпляр акту на адресу виконавця, або в той самий строк не надасть виконавцю вмотивованих письмових зауважень до акту, то вважається, що послуги, зазначені в акті, надані виконавцем повністю, своєчасно та без зауважень прийняті замовником.
Враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, приймаючи, що дана справа не є складною (за обсягом доказів), а також те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, з огляду на те, що у договорі про надання правничої допомоги, який надано позивачем, не вказано кількість витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги, позивачем не надано акту виконаних робіт (наданих послуг), з огляду на те, що однією із основних засад адміністративного судочинства є саме відшкодування судових витрат фізичних осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне присудити позивачу відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 1700,00 грн. та стягнути ці кошти з відповідача-1: Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області.
Розподіл судового збору у відповідності до вимог ст. 139 КАС України за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, відповідача-2: Служби судової охорони, відповідача-3: Державної судової адміністрації України, відповідача-4: Міністерства фінансів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Державна казначейська служба України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник