Справа № 300/2577/22
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" листопада 2022 р. справа № 300/2577/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Окуневич Михайло Валентинович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про
зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до пільгового стажу період з 22.02.2002 по 09.02.2022 та призначити з 10.02.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ПФУ в Житомирській області протиправно прийнято оскаржуване рішення, оскільки у спірному випадку слід врахувати пункт 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, яким визначено необхідність застосування статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 20.07.2022 залучено до участі в справі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як другого відповідача.
Відповідачі скористалися правом на подання відзиву на позовну заяву.
18.07.2022 до суду надійшов відзив Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області (а.с.33-35). Згідно відзиву відповідач щодо задоволення позовної заяви заперечив. Відзив мотивовано тим, що в частині призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №2 не підлягають застосуванню положення Закону України "Про пенсійне забезпечення". Аргументовано, що положення статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на даний час є чинними та неконституційними не визнавались, відповідно підлягають застосуванню до спірних правовідносин. За доданими позивачем до заяви про призначення пенсії документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки прізвище " ОСОБА_2 " в трудовій книжці не відповідає паспортним даним російської сторони "ГНИП", що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58. Представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити.
02.08.2022 до суду надійшов відзив Головного управління ПФУ в Житомирській області, відповідно до якого представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 10.02.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та відповідними документами.
Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 в спірний період з 22.02.2002 по 09.02.2022 позивач працювала в Обласній психіатричній лікарні №2, яка з 17.10.2019 реорганізована в комунальне некомерційне підприємство "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" "Психіатричне (туберкульозне) відділення №6", з 01.11.2019 перейменоване в "Психіатричне відділення ПЗМХ №1 з фтизіатричними ліжками", яке з 08.04.2020 перейменоване в "Психіатричне відділення ПЗМХ №1", зокрема на посадах:
молодшої медсестри ванщиці психіатричного (туберкульозного) відділення з 22.02.2002 по 08.06.2004;
молодшої медсестри буфетчиці психіатричного (туберкульозного) відділення №6 з 09.06.2004 по 01.09.2013;
молодшої медичної сестри санітарки-ванниці психіатричного (туберкульозного) відділення №6 з 02.09.2013 по 30.06.2018;
молодшої медичної сестри (санітарка-буфетниця) психіатричного (туберкульозного) відділення №6 з 01.07.2018 по 19.05.2019;
молодшої медичної сестри (санітарка-палатна) психіатричного (туберкульозного) відділення №6 з 20.05.2019 по 08.12.2019;
молодшої медичної сестри (санітарка-буфетниця) з 09.12.2019 по 07.04.2020;
молодшої медичної сестри (санітарка-палатна) психіатричного відділення ПЗМХ №1 з 08.04.2020 по 08.10.2020;
молодшої медичної сестри (санітарка-палатна) геронтопсихіатричного відділення №4 з 09.10.2020 (а.с.11, 12).
Згідно витягу з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 15.03.1999 №47 в Івано-Франківській обласній психіатричній лікарні №2 згідно рішення атестаційної комісії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медсестрі (ванщиця) психіатричних відділень; молодшій медичній сестрі (буфетниця) психіатричних відділень (а.с.20).
Відповідно до витягу з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 30.12.2002 №60-о в Івано-Франківській обласній психіатричній лікарні №2 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медсестрі-ванщиці психіатричних відділень; молодшій медичній сестрі-буфетчиці психіатричних відділень (а.с.19).
У відповідності до витягу з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 20.11.2007 №55-о в Івано-Франківській обласній психіатричній лікарні №2 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медичній сестрі-буфетниці психіатричних відділень (а.с.18).
Згідно витягу з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 19.11.2012 №91-о в Обласній психіатричній лікарні №2 за результатами атестації робочих місць підтверджено право на призначення пільгової пенсії за умовами праці згідно Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медичній сестрі (санітарка-буфетниця) психіатричних відділень (а.с.17).
Відповідно до витягу з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 16.11.2017 №92-о в Обласній психіатричній лікарні №2 за результатами атестації робочих місць підтверджено право на призначення пільгової пенсії за умовами праці згідно Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медичній сестрі (санітарка-ванниця) психіатричних відділень; молодшій медичній сестрі (санітарка-буфетниця) психіатричних відділень (а.с.16).
Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для пенсії за відсутності відповідних записів у трудовій книжці від 03.02.2022 №6 позивач з 22.02.2002 по теперішній час виконує безпосереднє обслуговування психічно хворих за професією-посадою: молодша медична сестра ванниця психіатричного відділення; молодша медична сестра буфетниця психіатричного відділення; молодша медична сестра (санітарка-палатна) психіатричного відділення, за період з 22.02.2002 по 03.02.2022 - 19 років 11 місяців 11 днів (а.с.15).
Не погоджуючись із рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Нормами статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення").
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.
За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки прізвище " ОСОБА_2 " в трудовій книжці не відповідає паспортним даним російської сторони "ГНИП", що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58.
Зазначення того, що прізвище " ОСОБА_2 " в трудовій книжці не відповідає паспортним даним з перекладом "ГНИП", що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 є безпідставним, оскільки дата заповнення трудової книжки 03.08.1987, до прийняття вказаної Інструкції.
При цьому, зазначення прізвища "ГНЬІП" у вказаній трудовій книжці ОСОБА_1 відповідає паспортним даним позивача на українській мові - Гнип (а.с.9), а здійснена помилка у перекладі прізвища позивача у паспорті позивача на іншу мову.
Суд встановив, що всі записи трудової книжки позивача відповідають відомостям щодо особи позивача та підтверджуються матеріалами справи (п.с.15-20, 51-115).
Відтак, незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , з мотивів, що прізвище " ОСОБА_2 " в трудовій книжці не відповідає паспортним даним російської сторони "ГНИП", що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58, здійснене без урахування усіх обставин, що мали значення для зарахування періодів роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 .
Щодо вимоги про зарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 22.02.2002 по 09.02.2022, суд зазначає наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII "Про охорону праці" працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Сукупність правових норм, про які йшлося у параграфах 32, 34, 36, 37, 45, 50, 51, 52 цієї постанови дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Проте, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на працівника (позивача у цій справі), зокрема, як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
За таких обставин, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
При цьому Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 вересня 2014 року у справі №21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено, згідно витягу з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 15.03.1999 №47 в Івано-Франківській обласній психіатричній лікарні №2 згідно рішення атестаційної комісії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медсестрі (ванщиця) психіатричних відділень; молодшій медичній сестрі (буфетниця) психіатричних відділень (а.с.20).
Відповідно до витягу з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 30.12.2002 №60-о в Івано-Франківській обласній психіатричній лікарні №2 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медсестрі-ванщиці психіатричних відділень; молодшій медичній сестрі-буфетчиці психіатричних відділень (а.с.19).
У відповідності до витягу з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 20.11.2007 №55-о в Івано-Франківській обласній психіатричній лікарні №2 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медичній сестрі-буфетниці психіатричних відділень (а.с.18).
Згідно витягу з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 19.11.2012 №91-о в Обласній психіатричній лікарні №2 за результатами атестації робочих місць підтверджено право на призначення пільгової пенсії за умовами праці згідно Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медичній сестрі (санітарка-буфетниця) психіатричних відділень (а.с.17).
Відповідно до витягу з наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 16.11.2017 №92-о в Обласній психіатричній лікарні №2 за результатами атестації робочих місць підтверджено право на призначення пільгової пенсії за умовами праці згідно Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медичній сестрі (санітарка-ванниця) психіатричних відділень; молодшій медичній сестрі (санітарка-буфетниця) психіатричних відділень (а.с.16).
У відповідності до висновків від 03.03.1998 №79 (а.с.85-87), від 17.12.2012 №1286/2 (а.с.90-94), від 03.01.2005 №1689 (а.с.95-97) від 03.01.2005 №1688 (а.с.102-104), від 17.12.2007 №3398 (а.с.105-109) атестація за умовами праці робочих місць проведена атестаційною комісією відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для пенсії за відсутності відповідних записів у трудовій книжці від 03.02.2022 №6 позивач з 22.02.2002 по теперішній час виконує безпосереднє обслуговування психічно хворих за професією-посадою: молодша медична сестра ванниця психіатричного відділення; молодша медична сестра буфетниця психіатричного відділення; молодша медична сестра (санітарка-палатна) психіатричного відділення, за період з 22.02.2002 по 03.02.2022 - 19 років 11 місяців 11 днів (а.с.15).
Отже, згідно витягів з наказів про атестацію робочих місць за умовами праці від 15.03.1999 №47, від 30.12.2002 №60-о, від 20.11.2007 №55-о, від 19.11.2012 №91-о, від 16.11.2017 №92-о в Івано-Франківській обласній психіатричній лікарні №2 за результатами атестації робочих місць підтверджено право на призначення пільгової пенсії за умовами праці згідно Списку №2 молодшому медичному персоналу: молодшій медсестрі (ванщиця) психіатричних відділень; молодшій медичній сестрі (буфетниця) психіатричних відділень (а.с.20); молодшій медсестрі-ванщиці психіатричних відділень; молодшій медичній сестрі-буфетчиці психіатричних відділень (а.с.19); молодшій медичній сестрі-буфетниці психіатричних відділень (а.с.18); молодшій медичній сестрі (санітарка-буфетниця) психіатричних відділень (а.с.17); молодшій медичній сестрі (санітарка-ванниця) психіатричних відділень; молодшій медичній сестрі (санітарка-буфетниця) психіатричних відділень (а.с.16).
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З огляду на вищевикладене, незарахування позивачу до пільгового стажу періоду з 22.02.2002 по 09.02.2022 згідно довідки від 03.02.2022 №6, з обґрунтувань, що в довідці не зазначена професія особи, не визначені № та дати наказів про діючі на період роботи особи атестації робочих місць з посиланням на розділ, підрозділ, позицію є безпідставним, оскільки відповідальність проведення атестації робочих місць та оформлення уточнюючої довідки покладається на власника підприємства, а не працівника.
Зазначення відповідачем того, що пільговий стаж не відповідає дійсному, тому повинен бути перевірений в акті перевірки первинних документів суд вважає необґрунтованим, оскільки в записах трудової книжки позивача НОМЕР_1 вказані реквізити наказів, на підставі яких внесені записи за спірні періоди роботи позивача, а до Списку №2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 відносяться працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині; у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.
Таким чином, спірні періоди роботи позивача з 22.02.2002 по 09.02.2022 підлягають до зарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №2.
Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058).
Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року
В той же час, відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно абзацу 2 пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року.
Таким чином, в силу приписів пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:
- зайнятість повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;
- атестація робочих місць;
- досягнення 55 років (для жінок, які народилися з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року - 54 роки 6 місяців) і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
В свою чергу, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.
Відповідно до положень статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Так, згідно пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".
При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, у статті 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.
У Законі №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б"-"з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).
Таким чином, статтею 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.
Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.
Вказаними положеннями Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.
Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.
Конституційний Суд України дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Отже на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Суд зазначає, що враховуючи до пільгового стажу за Списком №2 вищевказаний період роботи позивача з 22.02.2002 по 09.02.2022, стаж роботи позивача за Списком №2 становить не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 22.02.2002 по 09.02.2022.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 10.02.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.