Справа № 580/4070/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року справа № 580/4070/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо відмови відповідача у зарахуванні позивачу до його стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 06.05.1973 по 09.06.1975 (2 роки 01 місяць 4 дні); половину часу навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1979 по 27.06.1983 (1 рік 10 місяців 09 днів); роботу на посаді слідчого РВВС МВС УРСР з 01.08.1983 по 20.06.1987 (3 роки 10 місяців 20 днів) що в сукупності з роботою на посаді судді 29 років 09 місяців 11 днів, становить 37 років 06 місяців 24 дні;

- зобов`язати відповідача врахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 06.05.1973 по 09.06.1975 (2 роки 01 місяць 4 дні); половину часу навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1979 по 27.06.1983 (1 рік 10 місяців 09 днів); роботу на посаді слідчого РВВС МВС УРСР з 01.08.1983 по 20.06.1987 (3 роки 10 місяців 20 днів), що в сукупності з роботою на посаді судді 29 років 09 місяців 11 днів, становить 37 років 06 місяців 24 дні;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25 січня 2022 року №04-112/22 із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19.02.2020;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 8 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є суддею у відставці та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 29.01.2021 №92 проведено перерахунок його довічного грошового утримання. Однак вказаний перерахунок здійснено з врахуванням 68%, а не 84% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді. Позивач вважає, що відповідач протиправно не врахував до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії, половину часу навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті та роботу на посаді слідчого РВВС МВС УРСР.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позову заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби, половину часу навчання та період роботи на посаді слідчого відсутні, оскільки норма права, що регулювала дані правовідносини втратила чинність. Також відповідач просить врахувати, що чинним законодавством не передбачено збереження відсоткового значення грошового утримання судді у відставці у разі зміни підходу до його розрахунку.

04.10.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача вказав, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є необгрунтованими. Вважає, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. З 11 квітня 2017 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді.

Згідно записів трудової книжки від 15.05.1972 та Послужного списку №М-871401 вбачається, що позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР (з 06.05.1973 по 09.06.1975) - 2 роки 01 місяць 4 дні; навчався у Харківському юридичному інституті (з 01.09.1979 по 27.06.1983)- 1 рік 10 місяців 09 днів; працював на посаді слідчого РВВС МВС УРСР (з 01.08.1983 по 20,06.1987) - 3 роки 10 місяців 20 днів; обіймав посаду народного судді Черкаського районного народного суду (з 21.06.1987 по 30.06.2000) - 13 років 0 місяців 11 днів та судді Черкаського районного суду Черкаської області (з 01.07.2000 по 30.03.2017) - 16 років 09 місяців.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 29.01.2021 №92 позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25.01.2022 №04-112/22 у розмірі 68% грошового утримання судді.

25.07.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просив зарахувати до його суддівського стажу службу в Радянській армії з 06.05.1973 по 09.06.1975 (2 роки 01 місяць 4 дні); половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному Інституті з 01.09.1979 по 27.06.1983 (1 рік 10 місяців 09 днів), роботу на посаді слідчого РВВС МВС УРСР з 01.08.1983 по 20.06.1987 (3 роки 10 місяців 20 днів) та роботу на посаді судді протягом 29 років 09 місяців 11 днів, всього тривалістю 37 років 06 місяців 24 дні та провести перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 84% заробітної плати працюючого судді згідно наданої довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25.01.2022 №04-112/22.

Листом від 23.08.2022 №4583-4345/В-03/8-2300/22 відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахування пенсії та зарахування до трудового стажу позивача періоду проходження військової служби, половину часу навчання на денній формі та періоду роботи на посаді слідчого. У листі зазначено, що стаж роботи позивача на посаді судді, для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 29 років.

Вважаючи вказані дії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У силу статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Законом України від 12.07.2018 №2509-УІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII) статтю 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

При цьому, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1402-V ІІІ «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Разом з цим, при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання). Зазначена позиція підтримується Вищою радою правосуддя, Верховним Судом, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Державною судовою адміністрацією України, Національною школою суддів України, викладеною у спільному листі «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» від 05.11.2018 №41783/0/9-18.

У відповідності до п. 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015, №№ 18-20, ст.132 із наступними змінами).

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з абзацом четвертим п. 34 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

До набрання чинності Закону №2453 зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІ «Про статус суддів» (далі -Закон №2862).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ (30.07.2010) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом №2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545. до стажу роботи, що дає судді право, на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчайьних закладів та періоду проходження строкової військової служби.

Згідно записів трудової книжки від 15.05.1972 та Послужного списку №М-871401 вбачається, що позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР (з 06.05.1973 по 09.06.1975) - 2 роки 01 місяць 4 дні; навчався у Харківському юридичному інституті (з 01.09.1979 по 27.06.1983)- 1 рік 10 місяців 09 днів; працював на посаді слідчого РВВС МВС УРСР (з 01.08.1983 по 20.06.1987) - 3 роки 10 місяців 20 днів.

Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання належить враховувати, крім роботи на посаді судді, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті, період проходження ним строкової військової служби в лавах Радянської армії, період роботи на посаді слідчого.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №766/14821/16-а, від 31.10.2019 у справі №766/17221/16-а, від 07.11.2019 у справі №727/4435/17 та правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 15.01.2020 у справі №683/600/17, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Так, у пунктах 16, 17 вказаного Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Конститутійний Суд України визнав неконституційним весь пункт 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII. у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.

На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону №1402-VIIL частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Наведена норма неконституційною не визнавалась.

За наведеного правового регулювання до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VІІІ повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.

Отже, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402- VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402-VIII.

Суд зазначає, що у зв`язку із зарахуванням до стажу роботи позивача на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 06.05.1973 по 09.06.1975 (2 роки 01 місяць 4 дні); половину часу навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1979 по 27.06.1983 (1 рік 10 місяців 09 днів); роботу на посаді слідчого РВВС МВС УРСР з 01.08.1983 по 20.06.1987 (3 роки 10 місяців 20 днів), що в сукупності з роботою на посаді судді 29 років 09 місяців 11 днів, загальний стаж його роботи становить 37 років 06 місяців 24 дні.

Відтак, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача становить 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Розрахунок: 50% ( за 20 років роботи на посаді судді) + 17 х 2 ( за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Оскільки відповідач протиправно відмовив у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в належному розмірі, а інших підстав для відмови в його перерахунку не вбачається, тому суд вважає за необхідне зобов`язати здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до статей 137, 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII у розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25 січня 2022 року №04-112/22 із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн 00 коп позивач до матеріалів справи надав: додаток №1 договору про надання правової допомоги від 02.02.2022 №619; розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 13.10.2022 №б/н; акт прийому наданих послуг від 02.02.2022 №7; квитанцію про оплату послуг від 02.02.2022.

З наданого акту прийому наданих послуг від 02.02.2022 №7 за договорами про надання правової допомоги від 02.02.2022 №619 вбачається, що адвокат Василенко Олексій Васильович надав позивачу наступні юридичні послуги:

- попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин 1 год 00 хв (1 000, 00 грн);

- зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції 2 год 00 хв (2 000, 00 грн);

- вивчення та правовий аналіз матеріалів справи 2 год 30 хв (2 500, 00 грн);

- підготовка процесуальних документів (написання адміністративного позову, клопотань та адвокатських запитів для збору доказів по справі, інших процесуальних документів) 3 год 00 хв ( 3 000, 00 грн).

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві надав заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, вказавши, що адвокатом не дотримано співмірності між складністю даного спору, об`ємом проведеної роботи та зазначеною сумою гонорару. Разом з тим, позивач не довів склад та обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу. Відтак, вказані судові витрати розподілу не підлягають.

Суд зазначає, що попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи не є самостійними послугами з надання професійної правничої допомоги в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, відтак вказані витрати в цій частині розподілу не підлягають.

Разом з тим, адміністративна справа №580/4070/22 в розумінні п. 1 ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України відноситься до справ незначної складності. На підтвердження обставин щодо предмету доказування позивачем надано незначну кількість письмових доказів.

Отже, заявляючи про вартість послуг з підготовки та подання позовної заяви, клопотань та адвокатських запитів для збору доказів по справі, інших процесуальних документів у сумі 3 000, 00 грн позивачем порушено принцип співмірності витрат на правничу допомогу з об`ємом наданих послуг.

Враховуючи викладене суд вважає, що тривалість підготовки документів та їх загальна вартість є завищеною та підлягає зменшенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у сумі 2 000 грн 00 коп.

Судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивача звільнено від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволено повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 06.05.1973 по 09.06.1975 (2 роки 01 місяць 4 дні); половину часу навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1979 по 27.06.1983 (1 рік 10 місяців 09 днів); роботу на посаді слідчого РВВС МВС УРСР з 01.08.1983 по 20.06.1987 (3 роки 10 місяців 20 днів), що в сукупності з роботою на посаді судді 29 років 09 місяців 11 днів, становить 37 років 06 місяців 24 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул.Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 06.05.1973 по 09.06.1975 (2 роки 01 місяць 4 дні); половину часу навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1979 по 27.06.1983 (1 рік 10 місяців 09 днів); роботу на посаді слідчого РВВС МВС УРСР з 01.08.1983 по 20.06.1987 (3 роки 10 місяців 20 днів), що в сукупності з роботою на посаді судді 29 років 09 місяців 11 днів, становить 37 років 06 місяців 24 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул.Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25 січня 2022 року №04-112/22 із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ