Справа № 640/14875/22
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року м. Київ № 640/14875/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування звукозаписувальним технічним засобом адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доСвятошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із скаргою до начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі також - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві щодо накладення арешту на майно та грошові коштів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ін. код. НОМЕР_1 ) в межах виконавчого провадження №54111555;

- визнати протиправною бездіяльність Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві щодо не зняття арешту з майна та грошових коштів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ін. код. НОМЕР_1 ), накладених в межах виконавчого провадження №54111555;

- зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () зняти арешт з майна та грошових коштів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ін. код. НОМЕР_1 ), накладених в межах виконавчого провадження №54111555;

- зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ін. код. НОМЕР_1 ), з реєстру боржників.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що внаслідок протиправного відкриття виконавчого провадження №54111555, арешт майна та грошових коштів боржника - ОСОБА_1 підлягає зняттю на підставі частини третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, на переконання представника позивача, виконавче провадження №54111555 відкрито незаконно, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа - постанови Київської регіональної митниці у справі про порушення митних правил від 27.12.2012 року №1142/10000/12, сплив 08.04.2013 року, той час, як пред`явлений стягувачем більше ніж через чотири роки після набрання постанови про порушення митних правил законної сили.

В свою чергу, постановою від 27.12.2017 року в межах виконавчого провадження №54111555 протиправно накладено арешт на майно та грошові кошти ОСОБА_1 , та протиправно не знято такий арешт після завершення виконавчого провадження 09.10.2018 року.

15.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням про зняття арешту з майна та коштів боржника, накладеного у межах виконавчого провадження №54111555 та виключення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, разом з тим, відповідачем порушень не усунуто.

З огляду на викладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2022 року залишено позовну заяву без руху, недоліки якої запропоновано усунути шляхом подання суду належним чином оформлену позовну заяву з доказами направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення, заяву про поновлення строку звернення до суду, а також доказ доплати судового збору за подання позову або надати суду докази звільнення від такої сплати.

Через канцелярію суду 27.09.2022 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено: належним чином оформлену позовну заяву з доказами направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення, в якій заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, а також доказ доплати судового збору за подання позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні на 20.10.2022 року; витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №54111555; зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №54111555 та відзив у строк до 14.10.2022 року таким чином, щоб у вказану дату витребувані матеріали знаходились у канцелярії суду; клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду ухвалено вирішити за результатами дослідження витребуваних у відповідача копій матеріалів виконавчого провадження та інших доказів, наданих відповідачем у разі їх подання.

Через канцелярію суду 06.10.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав відсутності протиправності дій органу державної виконавчої служби, які полягають у не знятті арешту з арештованого майна боржника у зв`язку із закінченням виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки такі дії виконавця законодавством України не передбачено.

Серед іншого, відповідачем повідомлено про неможливість надання витребуваних судом копій матеріалів виконавчого провадження №54111555 у зв`язку із закінченням строку зберігання останніх.

Через канцелярію суду 20.10.2022 року представником позивача подані заперечення на відзив на позовну заяву, у яких зазначено про порушення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження, в межах якого накладено оскаржений арешт майна боржника.

Зважаючи на сигнал повітряної тривоги, справу № 640/14875/22, призначену до слухання у судовому засіданні на 20.10.2022 року о 09:40 год., знято з розгляду.

Судом призначено наступне судове засідання на 02.11.2022 року, про що сторін повідомлено у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку.

Через канцелярію суду 24.10.2022 року представником позивача подані пояснення по справі, згідно з яких остання просить врахувати, що у Єдиному державному реєстрі боржників відповідачем вказано невірний рік народження позивача, а саме 1956, а не правильний 1955, водночас, ОСОБА_1 ідентифікується у цьому реєстрі за РНОКПП НОМЕР_1 .

У судове засідання 02.11.2022 року прибула представник позивача. Належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідачем участь уповноваженого представника не забезпечено.

Судом заслухано вступне слово представника позивача, досліджено докази, наявні у матеріалах справи, та оголошено про вихід до нарадчої кімнати для складання повного судового рішення за результатами розгляду справи відповідно до встановленого частиною першою статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України порядку.

У судове засідання 02.11.2022 року на оголошення повного судового рішення сторони не прибули. Заяв, клопотань від учасників справи од суду не надходило.

Керуючись частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося.

Відповідно до частини четвертої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Суд зауважує, що первісним до вирішення є клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду, ознайомившись із яким, судом встановлено, що останнє обґрунтовано тим, що жодної з постанов, винесених в межах виконавчого провадження №54111555 ОСОБА_1 не отримував, та дізнався про наявність арешту лише після звернення у 2022 році до нотаріуса для оформлення заповіту, яким повідомлено ОСОБА_1 про чинність арешту, накладеного в межах виконавчого провадження №54111555, та наявність відомостей про позивача у Єдиному державному реєстрі боржників. Зокрема, представником позивача зауважено про перенесений позивачем у 2019 році інсульт та подальшу реабілітацію, яка триває й наразі.

Враховуючи викладене, просить поновити строк звернення до суду із позовом про зняття арешту та виключення позивача з Єдиного реєстр боржників.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 28 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, державним виконавцем постанову про стягнення виконавчого збору має бути направлено простим поштовим відправленням, докази чого мають міститься у матеріалах виконавчого провадження.

Суд зауважує, що одним з обґрунтувань клопотання про поновлення строку звернення до суду обґрунтовано не отриманням постанов, винесених у виконавчому провадженні №54111555.

Суд зауважує, що жодного доказу направлення та отримання ОСОБА_1 постанови від 19.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження №54111555 та постанови від 09.10.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, які мало б бути відправлено державним виконавцем рекомендованим поштовим відправленням, відповідачем не долучено. Крім того, спростувати чи підтвердити ці доводи представника позивача також не вбачається за можливе, оскільки матеріали виконавчого провадження №54111555 відповідачем суду не надано у зв`язку із закінченням їх строку зберігання.

Суд зауважує, що відповідачем також не спростовано й твердження позивача про те, що останньому стало відомо про існування оскаржуваної у цій справі постанови лише у 2022 року шляхом звернення позивача до нотаріуса для оформлення заповіту.

На переконання суду, встановлені обставини свідчать про необізнаність боржника щодо існування оскаржуваної постанови з незалежних від нього причин, що відповідачем не спростовано.

В свою чергу, суд враховує, що клопотання про зняття арешту з майна на підставі частини третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», в якому представник позивача просить: зняти арешт з майна та грошових коштів ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ін.код НОМЕР_1 ), накладний в межах виконавчого провадження №54111555 та виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ін. код НОМЕР_1 ) з реєстру боржників, направлено начальнику Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві 15.08.2022 року, в той час, як до суду з позовом представник позивача звернулася лише 06.09.2022 року (згідно з накладною ПАТ «Укрпошта», в якому направлено позов (скаргу)).

Отже, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України десятиденний строк звернення до суду позивачем пропущено.

В той же час, суд враховує обставини введення в Україні воєнного стану указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває, та стан здоров`я позивача, що підтверджується випискою №3334 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого), виданої Київською міською лікарнею №5.

Дійсно, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі також - Конвенція), необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейським судом з прав людини зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейським Судом з прав людини вказано, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

У межах розгляду справи №640/14875/22 позивачем визнано пропуск строку звернення до суду, який обґрунтовано причинами, які на думку суду, впливали на об`єктивну неможливість звернення до суду у відповідний процесуальний строк, що, у відповідності до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, надає право позивачу на звернення до адміністративного суду із позовом.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними поважні причини пропуску строку звернення до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що поновлення строку звернення до суду за даних обставин є дотриманням права позивача на доступ до правосуддя та права заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись із відомостями Автоматизованої системи виконавчих провадження, судом встановлено наступне.

Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. від 19.06.2017 року відкрито виконавче провадження №54111555 з примусового виконання виконавчого документа - постанови від 27.11.2012 року №1142/10000/12, виданої ДФС України, про стягнення штрафу у розмірі 75 089,61 грн. Боржником визначено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. від 03.10.2017 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 82 598,57 грн.

Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. від 27.12.2017 року накладено арешт на всі грошові кошти боржника, що містяться на рахунках : ПаТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, рахунок: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та всі інші рахунки та кошти на них, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. від 09.10.2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з мотивувальною частиною постанови, у боржника відсутнє майно до стягнення, а вчинені державним виконавцем дії примусового характеру не дали бажаного результату; рахунки на яких перебувають кошти Боржника, дохід, виявити не стало за можливе, рухоме та нерухоме майно на праві власності не зареєстровано за боржником; арешт на майно з метою забезпечення вимог Стягувача - накладено.

15.08.2022 року представником ОСОБА_1 направлено начальнику Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві клопотання про зняття арешту з майна на підставі частини третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», в якому просить: зняти арешт з майна та грошових коштів ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ін.код НОМЕР_1 ), накладний в межах виконавчого провадження №54111555 та виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ін. код НОМЕР_1 ) з реєстру боржників.

Разом з тим, станом на день звернення до суду, відповіді на клопотання позивачем та його представником не отримано, арешт з коштів та майна позивача не знято.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1404 в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин).

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, що виявилися у не знятті арешту з коштів та майна боржника, в призмі підстав позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закон №1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. від 03.10.2017 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 82598, 57 грн., та що постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. від 27.12.2017 року накладено арешт на всі грошові кошти боржника, що містяться на рахунках : ПаТ КБ «ПриватБанк», мфо НОМЕР_8 , рахунок : НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та всі інші рахунки та кошти на них, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Водночас, на переконання представника позивача, дії з накладення арештів були завідомо протиправні, оскільки виконавче провадження №54111555 відкрито за виконавчим документом, строк пред`явлення до примусового виконання якого сплив.

Таким чином, представник позивача вважає, що арешт у виконавчому провадженні №54111555 мало б бути знято відповідачем на підставі частини третьої статті 59 Закону №1404.

В свою чергу, згідно з частиною третьою статті 59 Закону №1404 у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Так, відповідно до частини третьої статті 74 Закону №1404 рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Разом з тим, представником позивача не надано доказів оскарження та скасування жодної з постанов, винесених у виконавчому провадженні №54111555, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2017 року.

Матеріали справи також не містять доказів оскарження позивачем дій виконавця з накладення арештів в межах виконавчого провадження №54111555 в порядку, передбаченому частинами третьою - п`ятою статті 74 Закону №1404.

Зокрема, доказів встановлення начальником виконавця порушень під час здійснення таким виконавцем виконавчого провадження №54111555 суду не надано, Автоматизована система виконавчих проваджень також таких даних не містить.

Враховуючи викладене, оскільки оскарження постанов про відкриття виконавчого провадження №54111555, про арешт майна та коштів боржника не є предметом позову у справі №640/14875/22, та, зокрема, враховуючи, що постановою від 09.10.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу завершено виконавче провадження №54111555, яка не оскаржена та є чинною, у суду відсутні підстави вважати предметом доказування правомірність дій виконавця, вчинених під час виконавчого провадження №54111555 та прийняття виконавчого документа до виконання в межах виконавчого провадження №54111555.

Серед іншого, суд зауважує, що постановою від 09.10.2018 року №54111555 про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження завершено на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону №1404, за змістом якої виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною п`ятою статті 59 Закону №1404 встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, положеннями Закону №1404 не встановлено обов`язку виконавця зняти накладений в межах виконавчого провадження арешт у разі його завершення на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд повторно звертає увагу, що доказів скасування постанови від 09.10.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, винесеної у виконавчому провадженні №54111555, матеріали справи не містять, як і не містить Автоматизована система виконавчих проваджень та Єдиний державних реєстр судових рішень.

За таких обставин, арешт з майна та коштів боржника може бути знятий лише за рішенням суду.

Водночас, дослідивши матеріали справи в межах підстав для зняття арешту, судом встановлено наступні обставини, які ставлять під сумнів ідентифікацію особи позивача із боржником у виконавчому провадженні №54111555.

Так, по перше, виконавче провадження №54111555 відкрито за даними боржника: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ».

Проте, згідно з паспортними даними ОСОБА_1 , як позивача у справі №640/14875/22, прізвище, ім`я по батькові є ОСОБА_1 , рік народження останнього є 1955.

Крім того, по тексту позовної заяви представником позивача зазначено, що виконавчим документом, який перебував на примусовому виконанні в межах виконавчого провадження №54111555, є постанова Київської регіональної митниці у справах про порушення митних правил №1142/10000/12 від 27.12.2012 року, про що також долучено доказ оскарження останньої у судовому порядку у справі №2а-759/63/13 (постанова Святошинського районного суду міста Києва від 30.05.2013 року), та номер та дату якої зазначено у клопотанні про зняття арешту з майна, направленого начальнику Святошинського відділу ДВС у місті Києві 15.08.2022 року

В свою чергу, згідно з копіями постанов, які містяться у матеріалах справи, виконавчий документ, який перебував на виконанні в межах виконавчого провадження №54111555, є постанова №1142/10000/12 від 27.11.2012 року, стягувачем в якій зазначено «ДФСУ у м. Києві».

Крім того, згідно з частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 9 Закону №1404 відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; 2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; 3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; 4) номер виконавчого провадження; 5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Водночас, згідно з відомостей, встановлених судом з Єдиного реєстру боржників, за РНОКПП НОМЕР_1 вказано результати пошуку, відповідно до яких, за ОСОБА_1 рахується два виконавчих провадження №53482942 та №54111555.

В свою чергу, за виконавчим провадженням №54111555 дата народження ОСОБА_1 є « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в той час як за виконавчим провадження №53482942 рік народження ОСОБА_1 є « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, навіть ураховуючи, що пошук у Єдиному реєстрі боржників здійснювався за РНОКПП позивача, у суду відсутні підстави вважати, що зазначені про боржника відомості безапеляційно ідентифікують боржника у виконавчому провадженні №54111555 з особою позивача у справі №640/14875/22.

Зокрема, доказів, які б свідчили про звернення позивача до відповідача за виправленням допущеної технічної помилки у Єдиному реєстрі боржників у його імені та році народження, як таку вважає представник позивача, та звернення позивача до виконавця про виправлення арифметичних помилок у даних про виконавчий документ та даних про боржника, у разі, якщо такі дійсно допущено у процесуальних документах виконавчого провадження №54111555, суду не надано.

В свою чергу, суд звертає увагу представника позивача, що жодних застережень щодо звернення про такі виправлення у разі, якщо виконавче провадження є завершеним, частина третя статті 74 Закону №1404 не містить.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі першочергово з тієї обставини, що особа боржника у виконавчому провадженні №54111555 не ідентифікована як особа позивача у справі №640/14875/22.

По-друге, судом не встановлено протиправності дій або протиправної бездіяльності відповідача щодо не зняття арешту у виконавчому провадженні, завершеному на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону №1404.

Тобто, на переконання суду, позивачем в особі його представника обрано невірний спосіб захисту порушеного права, який, зокрема, виявився передчасним до виправлення технічних помилок у відомостях про боржника та виконавчий документ, які містяться у процесуальних документах, винесених в межах виконавчого провадження №54111555, та відомостях Єдиного реєстру боржників щодо даних імені та року народження ОСОБА_1 .

Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист та такий захист йому надано згідно способу, обраного останнім.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 11, 73 - 78, 90, 241- 246, 250, 271, 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 КАС України.

Згідно з частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9).

Повне рішення складено 02.11.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна