Справа № 300/3943/22
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відкриття провадження
"03" листопада 2022 р. справа № 300/3943/22
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся 03.10.2022 до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 24.02.2022 по 30.09.2022; зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області провести нарахування та виплату позивачу додаткову винагороду, визначену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 24.02.2022 по 30.09.2022.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.10.2022 залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області через її невідповідність вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків у спосіб: подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку із зазначення інших поважних причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом та надати докази поважності причин пропуску такого строку.
27.10.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача від 27.10.2022 про поновлення строків звернення до суду. Так, ОСОБА_1 зазначив, що про порушення свого права він дізнався лише після отримання відповіді від 28.09.2022 на свій рапорт. Після отримання відповіді на свій рапорт від 26.09.2022, ОСОБА_1 одразу звернувся до суду з цим позовом. Окрім цього, позивач також звернув увагу на те, що після запровадження з 24.02.2022 в Україні воєнного стану працівники Служби судової охорони, в тому числі позивач, несли посилену службу, були задіяні до охорони об`єктів на території міста Івано-Франківська, а тому не мали реальної можливості звернутися до суду. ОСОБА_1 також зазначив, що невиплата відповідачем додаткової винагороди є тривалим правопорушенням, а тому обчислення строку звернення до суду необхідно починати не з дня початку триваючого порушення, а з дня виявлення порушення, що триває, тобто з дня отримання відповіді на рапорт позивача. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просив суд поновити пропущений строк звернення до суду з цим позовом.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строків звернення до суду з цим позовом, суд вказує на таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України у редакції, яка діяла до 18.07.2022 (включно) передбачалося, що "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".
Однак пунктом 18 частини першої розділу І Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин'' від 01.07.2022 за №2352-IX (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.
Тобто, після внесення Законом № 2352-IX коментованих змін, частиною другою статті 233 КЗпП України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах:
- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);
- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).
Оскільки спірні правовідносини стосуються зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти наказ, у відповідності до якого слід нарахувати та виплати додаткову винагороду ОСОБА_1 , під час проходження ним служби, а не виплати сум, належних позивачу при звільненні, вищевказані положення статті 233 КЗпП України не підлягають застосуванню при оцінці судом обставини щодо дотримання ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом.
Натомість, єдиною чинною процесуальною нормою, яка визначає строк звернення до суду з позовом осіб, які проходять публічну службу в Службі судової охорони, та яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, є частина п`ята статті 122 КАС України, яка встановлює місячний строк для звернення до суду.
Цей строк є спеціальним у спірних правовідносинах та починає обчислюватися з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначено відповідним Порядком, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 за № 384, розробленим на виконання статті 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 за № 289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони".
Відповідно до пункту 7 вказаного Порядку № 384 такий вид виплат як "винагороди" відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, тому "додаткову винагороду", передбачену Постановою № 168, можна вважати такою, що входить до структури грошового забезпечення (заробітної плати) співробітників Служби судової охорони.
Пунктом 17 цього ж Порядку передбачено, що виплата грошового забезпечення співробітникам за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця.
Таким чином, грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони є щомісячним періодичним платежем. Отже, дата отримання та її розмір відомі або мають бути відомі особі, яка її отримує. Тобто, з дня отримання грошового забезпечення, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання грошового забезпечення, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових грошового забезпечення звернулась до відповідача із рапортом про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від відповідного органу відповіді на поданий нею рапорт.
З огляду на те, що виплата грошового забезпечення співробітникам за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця згідно з пунктом 17 Порядку № 384, позивач повинен був дізнатися про невиплату йому у відповідному місяці додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, за умови відсутності затримки такої виплати. Таким чином перебіг строку звернення до суду починається по кожній такій щомісячній виплаті грошової винагороди з наступного дня за днем її виплати.
Цей позов подано до суду 03.10.2022.
Отже, позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом за період з 24.02.2022 по липень 2022 включно.
Водночас позивачем дотримано строк звернення до суду з цим позовом за період спору, починаючи з 01 серпня 2022 року (перебіг строку розпочався не пізніше наступного дня за останнім робочим днем у серпні 2022, яким було 31.08.2022, тобто не пізніше ніж з 01.09.2022). Цей позов подано до суду 03.10.2022, тобто в перший робочий день після 30 вересня 2022 (останній робочий день вересня 2022). Отже, відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду в цій частині позовних вимог, оскільки такий строк не пропущено позивачем. Отже, суд відмовляє в задоволенні заяви позивача від 27.10.2022 в цій частині позовних вимог.
Щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду як підстав для поновлення такого строку в частині позовних вимог за період з 24.02.2022 по 31.07.2022, то суд вказує таке.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Отже, як зазначено судом вище, позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з цим позовом, який передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, за період з 24.02.2022 по липень 2022 включно, оскільки щодо позовних вимог за період з 24.02.2022 по 30.06.2022 позивач вправі був звернутися до 17.08.2022, за період з 07.07.2022 по 31.07.2022 - до 31.08.2022 року.
Суд відхиляє доводи позивача, викладені в заяві від 27.10.2022, щодо таких підстав поважності причин пропуску строку звернення до суду, а саме:
- є помилковими доводи позивача про те, що вказані правовідносини є "триваючими", а тому відлік строку звернення до суду необхідно обраховувати з дати відмови відповідача у виплаті за поданим позивачем рапортом. Суд вважає, що рапорт позивача від 26.09.2022 лише свідчить про дії позивача, які він вчинив для захисту свого порушеного права. Однак таке звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення свого права. Отже, й дата відповіді відповідача на рапорт, як наслідок не пов`язана з початком перебігу строку звернення до суду. Окрім цього, у спірних правовідносинах не передбачено обов`язкового досудового врегулювання спору, тому перебіг строку звернення до суду не може розпочинатися з моменту отримання позивачем відповіді на рапорт, яким відповідач повідомив про причини невиплати додаткової винагороди;
- також суд ставить під сумнів й доводи позивача про те, що в зв`язку з запровадженням з 24.02.2022 в Україні воєнного стану, позивач не мав реальної можливості звернутися до суду, оскільки він ніс посилену службу. Так, ОСОБА_1 не подано суду жодного доказу в підтвердження таких доводів, зокрема щодо об`єктивної неможливості звернутися у строк до 31.08.2022 до суду з позовом за період позовних вимог з 24.02.2022 по 31.07.2022 року та по 31.08.2022.
Водночас судом враховано, що Законом України № 2352-ІХ від 01.07.2022 внесено зміни до статті 233 КЗпП України, який набрав чинності 19.07.2022. Такими змінами зі статті 233 КЗпП України виключено норму щодо відсутності строку на звернення працівників до суду з позовами про стягнення належної заробітної плати. Відтак, після таких змін в статті 233 КЗпП України працівник вправі звернутися до суду з позовом щодо таких спорів в трьохмісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, окрім випадку якщо такий спір, пов`язаний зі звільненням з роботи. Натомість щодо спорів про невиплату заробітної плати працівників, які проходять публічну службу (як позивач у справі), з 19.07.2022 строк звернення до суду регламентується спеціальною нормою: частиною п`ятою сттаті 122 КАС України, оскільки в статті 233 КЗпП України з цієї дати відсутня норма, яка необмежує такі звернення строками давності.
Отже, до 19.07.2022, з огляду на норму статті 233 КЗпП України (в попередній редакції до 19.07.2022) та усталену судову практику, в позивача були підстави для висновку про те, що його право на звернення до суду щодо невиплати грошового забезпечення, необмежені строком. Натомість з 19.07.2022 такі позови до суду обмежені строками звернення: загальним: трьохмісячним строком, встановленим частиною першою статті 233 КЗпП України, та спеціальним - місячним строком, передбаченим частиною п`ятою сттаті 122 КАС України. Тобто, після набрання чинності Законом № 2352-ІХ від 01.07.2022, позивачу необхідно було визначитися: норма, якого з цих двох законів підлягає застосуванню при зверненні до суду з позовом щодо невиплати йому додаткової грошової винагороди.
Отже, з огляду на попередню судову практику, зміни в законодавство, та одночасну дію двох законів, які встановлюють строки звернення до суду щодо таких спорів, суд вважає, що таке фактичне та юридичне становище щодо цих правовідносин ускладнювало для позивача можливість правильно встановити строк звернення до суду: місячний чи трьохмісячний, та початок його перебігу.
Суд вважає, що з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя щодо захисту права на оплату праці в умовах воєнного стану, за встановлених судом процесуальних обставин, буде справедливим, що звернення до суду осіб з такими позовами в межах трьохмісячного строку, починаючи з 19.07.2022 (тобто до 19.10.2022), є прийнятними, з огляду на те, що такий строк в зазначений перехідний період надає більш сприятливу можливість для звернення до суду.
За наведеного, хоча й позивачем пропущено в цій частині позовних вимог місячний строк звернення до суду, однак такий позов подано 03.10.2022, тобто до 19.10.2022, що дає підстави суду задоволити частково клопотання позивача та визнати поважною причину пропуску такого строку, пов`язану зі зміною правового регулювання питання строків звернення до суду, забезпечивши право позивача на справедливий суд, передбачену статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Позивач є особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.
Позовна заява після усунення недоліків відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовну заяву належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, подано з дотриманням правил підсудності та в строк, установлений законом.
Інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України немає.
Справа підсудна Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
Справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Керуючись статтями 121, 122, 123, 171, 248, 256, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
1. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 24.02.2022 по 31.07.2022 та зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області провести нарахування та виплату позивачу додаткову винагороду, визначену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 24.02.2022 по 31.07.2022, та поновити такий строк.
2. Відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
3. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.
4. Встановити відповідачу з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, і подання всіх письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Зобов`язати відповідача надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
5. Встановити позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу для подання заперечення, - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву чи відповіді на відзив, копії яких одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи.
7. Повідомити Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області про можливість отримання копії позовної заяви разом з доданими документами безпосередньо в Івано-Франківському окружному адміністративному суді.
8. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.