Справа № 560/7076/22
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7076/22

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

03 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про невиплату заборгованості протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

08 липня 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

-визнати протиправною невиплату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_1 заборгованості по виплаті пенсії в сумі 121725,68 грн.

-стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії в сумі 121725,68 грн.

-стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідач допустив втручання у мирне володіння майном позивача, чим допустив порушення його прав, що було залишено судом першої інстанції поза увагою.

Крім того, на думку апелянта, здійснення перерахунку пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про повне виконання рішення, як і не підтверджує вчинення конкретних дій на погашення заборгованості.

Також, апелянт зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів, зокрема, документів фінансового чи бухгалтерського характеру, витяги з рахунків, реєстрів, платіжні документи тощо, з яких би вбачалось, на які конкретні виплати або цілі скеровувались отримані ним кошти у 2022 році, призначені за відповідною програмою, а також те, що спрямування коштів на виплату заборгованості позивачу було об`єктивно неможливим через відсутність асигнувань станом на дату виникнення обов`язку самостійного виконання рішення.

Отже, невиконання рішення суду не може бути виправдане відсутністю бюджетних видатків або покликанням на неврегульованість порядку виплати підзаконним актом, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що станом на день звернення до суду з даною позовною заявою про стягнення коштів відповідачем не виплачена пенсія за попередній період, а тому позивач повторно звернувся до адміністративного суду з метою належного виконання рішення суду та поновлення порушеного права, враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на те, що судом вже встановлено право позивача на перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019, а відповідачем жодних дій на відновлення порушеного права позивача здійснено не було, то, на думку апелянта, ефективним способом захисту, який забезпечує поновлення порушеного права ОСОБА_1 є стягнення заборгованості у розмірі 121 725,68 грн., а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду - змінити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 (далі Закон №2262-ХІІ).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №560/1823/22, яке набрало законної сили 04.04.2022, зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці ДП "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Хмельницькій області" від 28.12.2021 №2184, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №560/1823/22 головним управлінням проведено перерахунок пенсії 50% суми грошового забезпечення згідно довідки ДП "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Хмельницькій області" від 28.12.2021 №2184.

В результаті проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 становить 9300,88 грн.

З 01.03.2022 згідно постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням коефіцієнта збільшення розміру пенсії 1,14.

Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 склав 9702,68 грн.

За період з 01.12.2019 по 31.05.2022 ОСОБА_1 нарахована сума доплати в розмірі 121725,68 грн.

На заяву позивача щодо виплати сум пенсії, нарахованих на виконання рішення суду у справі №560/1823/22, відповідач повідомив, що сума доплати згідно проведеного перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 в розмірі 121725,68 грн. згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №560/1823/22 буде виплачена при відповідному фінансуванні в порядку календарної черговості дати надходження судового рішення до боржника в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, відповідачем вчинено конкретні та можливі заходи, спрямовані на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №560/1823/22, у зв`язку з чим вимоги позивача є передчасними.

Суд першої інстанції вказав, що задоволення позову у спосіб заявлений позивачем (шляхом стягнення) не буде відповідати вимогам справедливості, оскільки призведе до ситуації, коли, інші особи, які також мають право на виплату пенсії за рішеннями суду, що внесені до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою раніше ніж рішення про перерахунок пенсії позивача, отримають належні їм кошти зі ще більшою затримкою ніж у позивача.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Більш того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Верховний Суд також зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, що, на думку суду, стосується і похідних від цього вимог.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення виконуються безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України, зокрема, зазначених вище.

Невиконання судового рішення або виконання такого рішення не у повному обсязі не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18.

Крім того, ч. 1 ст. 373 КАС України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого (нового) судового рішення в іншій справі, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом, зокрема на підставі виконавчого листа суду, який ухвалив відповідне рішення.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.04.2022 по справі №560/1823/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у здійсненні з 01.12.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці ДП "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Хмельницькій області" від 28.12.2021 №2184.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці ДП "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Хмельницькій області" від 28.12.2021 №2184, з урахуванням раніше виплачених сум.

Тобто, колегія суддів зазначає, що вказаним рішенням зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії після її перерахунку.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №560/1823/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснило перерахунок пенсії позивача за період з 01.12.2019 по 31.05.2022, внаслідок чого позивачу донараховано пенсію в сумі в розмірі 121725,68 грн.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що 12.05.2022 Хмельницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №560/1823/22. 13.05.2022 вказаний виконавчий лист було пред`явлено до виконання ВПВР УЗПВР у Хмельницькій області Центрально-Західного МРУ МЮ (м. Хмельницький) та 24.05.2022 відкрито виконавче провадження за номером 69085696, разом з тим, виплату вказаної суми пенсії відповідачем проведено не було.

Аналізуючи викладене, а також положення чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не позбавлений можливості в межах адміністративної справи №560/1823/22 звернутись до суду в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України з метою забезпечення виконання рішення суду, яке на його думку виконано неналежним чином, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог саме з підстав того, що пенсійна виплата буде здійснена у порядку черговості внесених рішень до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Колегія суддів зауважує, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17 та від 15 квітня 2020 року у справі № 367/1240/16-а.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що питання виплати позивачу недоплаченої пенсії в сумі 121725,68 грн. охоплюється рішенням суду у справі 560/1823/22 та належить до предмета його виконання.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміни мотивувальної частини рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.08.2022 з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених в постанові.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції з урахуванням висновків, викладених в постанові суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про невиплату заборгованості протиправною та зобов`язання вчинити дії змінити в мотивувальній частині рішення, з мотивів, викладених в даній постанові.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.