Справа № 120/15220/21-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/15220/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук К.О.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

04 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Міністерства внутрішніх справ України в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, а також зобов`язати ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області усунути недоліки, вказані у листі Міністерства внутрішніх справ України вих. №34720/15-2020 від 15 жовтня 2020 року, та направити відповідні матеріали для призначення позивачу грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України, зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України затвердити висновок про призначення такої допомоги, призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 2 групи інвалідності відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850..

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 26.05.2022 позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, що полягають у поверненні документів про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Визнав протиправними дії ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області щодо відмови в направленні до Міністерства внутрішніх справ України документів ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги.

Зобов`язав ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності.

Також зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження від ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги прийняти рішення про призначення такої допомоги або про відмову у її призначенні. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що під час опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 встановлено, що позивачеві встановлено 2 групу інвалідності в період понад два роки від дати встановлення 3 групи інвалідності, що суперечить вимогам пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Крім того, листом Міністерства внутрішніх справ України від 15 жовтня 2020 року вих. 34720/15-2020 матеріали щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги повернуто до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області для доопрацювання.

Вважає, що позивач обґрунтовує свою правову позицію приписами нормативного документа, що втратив чинність, зокрема на положення частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію", якою було встановлено право працівника міліції на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, проте 02 липня 2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07 листопада 2015 року, та яким визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та 25 листопада 2010 року його звільнено з посади оперуповноваженого СБНОН Замостянського РВ ВМУ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області у запас Збройних Сил України відповідно до пункту "б" статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через хворобу).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №В-1035 від 15 листопада 2010 року військово-лікарською комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області здійснено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено діагноз захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААА №664790 підтверджується те, що ОСОБА_1 при первинному огляді 30 травня 2011 року встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААБ №372454 обласною медико-соціальною експертною комісією Департаменту охорони здоров`я Вінницької обласної державної адміністрації позивачу 05 грудня 2019 року встановлено другу групу інвалідності; причиною інвалідності зазначено: захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В липні 2020 року позивач звернувся до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, яка ліквідаційною комісією була скерована до Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно інформації викладеної в листі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України вих. №34720/15-2020 від 15 жовтня 2020 року матеріали ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто ліквідаційній комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області на доопрацювання, оскільки встановлення другої групи інвалідності відбулося в період понад два роки від дати установлення третьої групи інвалідності, що суперечить вимогам пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850. Крім того, у листі зазначено, що у висновку ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області вказано суму нарахованої одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 420400 гривень та раніше виплаченої суми 14414,40 гривень, а розмір одноразової грошової допомоги до виплати 420400 гривень, тобто без вирахування раніше виплаченої суми, що також суперечить приписам пункту 4 Порядку.

За інформацією в листі від 29 жовтня 2020 року вих. №216/22-2020 Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області повідомило ОСОБА_1 про лист Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України вих. №34720/15-2020 від 15 жовтня 2020 року, а також повернуло подані матеріали у зв`язку із тим, що усунення недоліків, що наведені у такому листі, виходить за межі компетенції ліквідаційної комісії.

Після отримання зазначеного листа позивач повторно звернувся до відповідачів із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності.

Згідно інформації викладеної в листі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 13 січня 2021 року вих. №І-695/15 позивача повідомлено про повернення на доопрацювання ліквідаційній комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області поданих позивачем матеріалів та висновку ліквідаційної комісії з огляду на те, що встановлення другої групи інвалідності відбулося в період понад два роки від дати установлення третьої групи інвалідності, що суперечить вимогам пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Позивач втретє звернувся до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області із заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності.

Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом від 15 липня 2021 року вих. №І-18102/15 позивача повідомив, що з дати первинного огляду медико-соціальної експертної комісії до повторного огляду пройшло понад 2 роки, що перевищує передбачений Порядком №850 термін. Наявність зазначеної невідповідності надісланих матеріалів унеможливила затвердження Міністерством внутрішніх справ України висновку про призначення одноразової грошової допомоги, а тому висновок та додані до нього матеріали були повернуті листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 15 жовтня 2020 року вих. №34720/15-2020 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області на доопрацювання, як такі, що не відповідають вимогам Порядку №850. Станом на 13 липня 2021 року повторно матеріали про призначення ОСОБА_1 грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України не надходили.

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області щодо направлення документів про виплату йому одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України.

Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області листом від 14 вересня 2021 року вих. №262/22-2021 позивача повідомлено про те, що 23 липня 2020 року ліквідаційною комісією отримано заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповідно до пункту 8 Порядку ліквідаційною комісією було сформовано висновок про призначення такої допомоги та із поданою заявою направлено до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення. За результатами розгляду матеріалів листом від 15 жовтня 2020 року вих. №34720/15-2020 Міністерство внутрішніх справ України повідомило ліквідаційну комісію про неналежне оформлення висновку про призначення одноразової грошової допомоги та недотримання вимог пункту 4 Порядку №850, оскільки встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності відбулося в період, що перевищує два роки від дати встановлення третьої групи інвалідності. Відтак, відсутні підстави для повторного направлення відповідних матеріалів до Міністерства внутрішніх справ України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, відповідно до частини 1 статті 22 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII "Про міліцію" держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Згідно із пунктом 5 розділу IX Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію". Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закон №580-VIII набрав чинності 07 листопада 2015 року.

Відповідно до абзаців 2 і 3 пункту 15 розділу IX Закону №580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Приписами статті 23 Закону України "Про міліцію" передбачалося, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07 листопада 2015 року, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, регулювався Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок №850).

Положеннями пункту 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

У пункті 3 Порядку №850 зазначено окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Разом з тим, пунктом 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується Міністерством внутрішніх справ; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з пунктом 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерством внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги тощо.

При цьому, Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 Порядку №850).

Тобто, відповідно до Порядку №850 підставою для призначення одноразової грошової допомоги, чи відмови в її призначенні, є прийняття Міністерством внутрішніх справ України відповідного рішення.

Згідно з пунктом 9 Порядку №850 Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, після надходження передбачених Порядком документів Міністерство внутрішніх справ України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: або про призначення, або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Водночас, Порядком №850 не передбачено можливість повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, а тому повернення Міністерством внутрішніх справ України документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить зазначеним вище приписам Порядку №850.

Натомість, як вірно зазначено судом першої інстанції Міністерство внутрішніх справ України всупереч пункту 9 Порядку №850 не було прийнято рішення про призначення або про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16, від 19.09.2018 у справі № 530/1280/17, від 03.10.2018 у справах № 361/7249/17, від 19.02.2019 у справі № 802/498/18-а.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови № 850, оскільки встановлення другої групи інвалідності відбулося в період понад два роки від дати установлення третьої групи інвалідності, колегія суддів не бере до уваги, адже дана підстава не була вказана відповідачем як підстава для відмови у призначенні ОГД чи прийнятті рішення про відмову, позаяк, як вказано вище, відповідачем, за наслідком розгляду документів позивача не було прийнято жодного рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовна вимога про визнання протиправною відмови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області та Міністерства внутрішніх справ України у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги задоволенню не підлягає, адже Міністерством внутрішніх справ України всупереч вимогам Порядку №850 не прийнято відповідного рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, а лише повернуто позивачу подані матеріали.

Разом з тим, з метою належного захисту прав позивача, суд першої інстанції обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, що полягають у поверненні документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття рішення, що передбачено Порядком №850.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.