Справа № 420/11836/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- визнати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії № 04 від 01.07.2022 року протиправним та, у зв`язку з цим скасувати.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2022 року про призначення пенсії, із включенням до страхового стажу період роботи з 01.03.2020 року по 31.03.2022 року на ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська», із включенням до пільгового стажу періоду роботи з 12.02.1988 року по 21.04.1993 року на ВАТ «Точмаш», із включенням до пільгового стажу періоду роботи з 01.03.2020 року по 20.07.2021 року на ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню. Позивачка вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу роботи період роботи з 01.03.2020 року по 31.03.2022 року на ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська»; із включенням до пільгового стажу період роботи з 12.02.1988 року по 21.04.1993 року на ВАТ «Точмаш», з 01.03.2020 року по 20.07.2021 року на ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська».

Ухвалою суду від 31.08.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

15.09.2022 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог. Розглянувши заяву ОСОБА_1 та подані документи, Головним управлінням було встановлено наступне: вік заявниці складає 55 років, страховий стаж позивачки становить 31 рік 07 місяців та 25 днів та пільговий стаж особи становить 6 років 3 місяці 04 дні. Отже, позивачка не має достатньо років спеціального стажу для призначення пенсії за вислугою років. За результатом розгляду доданих до заяви документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.03.2020 по 31.03.2022 на підприємстві ДП Селидіввугілля ВП шахта Курахівска, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду України згідно даних ОК-5. До пільгового стажу, також, не зараховано період роботи з 12.02.1988 по 21.04.1993 згідно довідки від 02.03.2021 № 716/л, яка видана ВАТ «Точмаш» м. Донецьк-7, надана довідка не підлягає розгляду, оскільки місто видачі довідки знаходиться на непідконтрольній території та довідка не підтверджена первинними документами. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.03.2020 по 20.07.2021 на підприємстві ДП Селидіввугілля ВП шахта Курахівска, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду України згідно даних ОК-5. Отже, права позивачки не були порушені жодним чином, а Головне управління діяло вчасно і послідовно в межах наданих законом повноважень.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та має право на отримання пенсії в органах Пенсійного фонду України.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , остання:

12.01.1988 року прийнята в кувально-пресувальний цех учнем штампувальника в Донецьке виробниче об`єднання «Точмаш»;

12.02.1988 року переведена штампувальником 2 розряду кувально-пресувальний цех;

21.04.1993 року звільнена за власним бажанням по догляду за дитиною віком до 14 років.

Також, з огляду на трудову книжку судом встановлено, що позивача:

28.10.2013 року прийнято учнем машиніста (кочегара) котельні на період опалювального сезону на дільницю тепловодозабезпечення на Державне підприємство «Селидіввугілля» Відокремлений підрозділ шахта «Курахівська» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України;

21.01.2014 року зараховано до штату на постійній основі машиністом (кочегаром) котельні 2-го розряду на дільницю тепловодозабезпечення;

16.04.2018 року переведена учнем апаратника хімводоочищення 1-го розряду на дільниці тепловодозабезпечення;

01.06.2018 року встановлено кваліфікацію апаратника хімводоочищення 2-го розряду.

У трудовій книжці міститься запис під № 30 про те, що Державне підприємство «Селидіввугілля» перепідпорядковано Міністерству енергетики та захисту довкілля України за наказом від 29.11.2019 року №261.

Під номером 31 у трудовій книжці міститься запис про те, що Державне підприємство «Селидіввугілля» перепідпорядковано Міністерству енергетики України.

28.10.2022 року начальником відділу кадрів здійснено та скріплено печаткою і підписом запис про те, що позивачка продовжує працювати.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська» МЕ України б/н зазначена інформація щодо наказів № 199/от від 12.08.2011, № 185/от від 21.07.2016 «Про підсумки атестації робочих місць, за умовами праці», згідно до якої: «Проведеною атестацією робочих місць, за умовами праці згідно вимогам ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Постанови КМУ від 01.08.1992р. №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» підтверджено право на пільгову пенсію за списком 2 розділ ХХХІІІ підрозділ код 33 машиніст (кочегар) котельні за списком 2 розділ І підрозділ І апаратник хімводоочищення (апаратник) ОСОБА_1 » (а.с.16).

Згідно наявної в матеріалах справи довідки від 02.03.2021 року № 716/л, яка видана ВАТ «Точмаш» м. Донецьк-7 позивачка в період з 12.02.1988 року по 21.04.1993 року виконувала холодноштампувальні роботи за посадою: штампувальник цеха №7. Металообробка, що передбачена: Списком 1, розділ XI. Металообрка, підрозділ 2. Ковальсько-пресове виробництво, а) Робітники, код КПt - 7221 підстава: PM СРСР № 1173 від 22.08.1956 року. В довідці, також зазначено, що атестація робочого місця по професії штампувальник і характером виконуваних робіт затверджена наказом по підприємству №51 від 24.01.1995 р. Перелік робочих міст, професій і посад робітників, яким підтверджено право на пільги і компенсації передбачені законодавством за списками №1 і №2 є додатком до зазначеного наказу та містить відомості щодо робочого місця позивача (а.с.17-22, 45). Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 02.08.2021 № 715/з, яка видана позивачу ВАТ «Точмаш», та є додатком №1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування, на всі виплати нараховані страхові внески (єдиний соціальний внесок) до Пенсійного фонду України зроблені за період з 01.03.1988р. по 28.02.1993р. (а.с.26).

24.06.2022 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії, до якої додала копії наступних документів: - паспорту НОМЕР_2 ; - ідентифікаційного номеру; - трудової книжки НОМЕР_1 від 06.01.1986; - довідки про заробітну плату від 02.03.2021 № 715/з; - довідки про підтвердження наявного трудового стажу № 716/л від 02.03.2021; - свідоцтво про шлюб; - диплом НОМЕР_3 ; - свідоцтво про народження; - довідки про підтвердження наявного трудового стажу № 28 від 22.06.2022; - виписки з наказів про атестацію робочих місць; - відомості про реорганізацію підприємства; - перелік робочих місць (додаток до наказу по підприємству).

01.07.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області, за результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, прийнято рішення № 04 від 01.07.2022 року про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

У рішення зазначено, що вік заявниці 55 років.

Необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) становить 25 років. Страховий стаж особи становить 31 рік 07 місяців 25 днів. Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) становить 10 років.

Пільговий стаж особи становить 06 років 03 місяці 04 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

До страхового стажу не зараховано період з 01.03.2020 року по 31.03.2022 року по підприємству ДП Селидіввугілля ВП шахта Курахівська, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду України згідно даних ОК-5.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 12.02.1988 року по 21.04.1993 року згідно довідки від 02.03.2021 № 716/л яка видана ВАТ Точмаш м. Донецьк-7, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 з 01.12.2014 на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в тому числі Пенсійного фонду України, не функціонують. Враховуючи наведене, надана довідка не підлягає розгляду, оскільки місто видачі довідки знаходиться на непідконтрольній території та довідка не підтверджена первинними документами.

До пільгового стажу, також, не зараховано період роботи з 01.03.2020 по 20.07.2021 на підприємстві ДП Селидіввугілля ВП шахта Курахівська, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду України згідно даних ОК-5. Працює.

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 08.06.2024 року.

Отже, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії позивачеві та не зараховано до пільгового стажу період роботи з 12.02.1988 року по 21.04.1993 року, 01.03.2020 року по 20.07.2021 року та страховий стаж з 01.03.2020 року по 31.03.2022 року.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.08.2010 року № 2464-VI.

Відповідно до ст.7 Законом України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України (ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Згідно пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), в редакції пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1/р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15)), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За правилами ст.44 Закону №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону № 1207-VII, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі статтею 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Положеннями частин 1-3 статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що акт (рішення, документ), виданий органом на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків у разі, якщо він виданий органом створеним у порядку, не передбаченому законом.

Разом з тим, суд звертає увагу на положення частини четвертої статті 9 Закону № 1207-VII, відповідно до якої встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Щодо страхового стажу.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є: 1) роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону (ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Платниками страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування є застраховані особи, зазначені в пунктах 1-6, 10-13 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону (ч.2 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV).

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством, у разі:

ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків;

неведення страхувальником бухгалтерського обліку чи відсутності в нього відповідних первинних документів;

якщо сума страхових внесків, нарахована страхувальником, не підтверджується документами.

Обчислення територіальними органами Пенсійного фонду сум страхових внесків за минулі періоди провадиться виходячи з розміру страхового внеску, що діяв на день нарахування виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За змістом ст.106 вказаного Закону, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача. Водночас, особа, за яку сплачувались страхові внески, не може відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування періодів роботи до страхового стажу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 23.07.2019 у справі №617/927/17.

Таким чином, суд робить наступні висновки.

Період роботи позивачки з 12.02.1988 року по 21.04.1993 року на ВАТ «Точмаш» в м. Донецьк підтверджується записом у трудовій книжці позивачки, яка, в свою чергу, є основним документом, що підтверджує трудовий стаж особи, довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 02.08.2021 № 715/з, яка видана позивачу ВАТ «Точмаш», та є Додатком №1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування», на всі виплати нараховані страхові внески (єдиний соціальний внесок) до Пенсійного фонду України зроблені за період з 01.03.1988р. по 28.02.1993р., а пільговий стаж за цей період підтверджується наказом по підприємству №51 від 24.01.1995 р. щодо атестації робочих місць та додатком до зазначеного наказу «Перелік робочих міст, професій і посад робітників, яким підтверджено право на пільги і компенсації передбачені законодавством за списками №1 і №2», який містить відомості щодо робочого місця позивача, довідкою від 02.03.2021 року № 716/л, яка видана ВАТ «Точмаш» м. Донецьк-7, що в період з 12.02.1988 року по 21.04.1993 року позивач виконувала холодноштампувальні роботи за посадою: штампувальник цеха №7. Металообробка, що передбачена: Списком 1, розділ XI. Металообрка, підрозділ 2. Ковальсько-пресове виробництво, а) Робітники, код КПt - 7221 підстава: PM СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.

Отже, відповідач, на думку суду, протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 12.02.1988 року по 21.04.1993 року на ВАТ «Точмаш», з посиланнями тільки на довідку від 02.03.2021 № 716/л ВАТ Точмаш м. Донецьк-7, постанову КМУ від 07.11.2014 № 595, та не надавши оцінку переліченим судом документам.

Як встановлено судом, відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.03.2020 року по 31.03.2022 року на підприємстві ДП Селидіввугілля ВП шахта Курахівська, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду України згідно даних ОК-5.

Відповідно до запису у трудовій книжці позивача, у зазначений вище період, ОСОБА_1 працювала на ДП Селидіввугілля ВП шахта Курахівська.

Отже, факт роботи позивачки на вказаному підприємстві підтверджується записами у трудовій книжці, яка відповідно до ч.1 ст.48 Кодексу законів про працю України є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.03.2020 року по 20.07.2021 року на підприємстві ДП Селидіввугілля ВП шахта Курахівська, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду України згідно даних ОК-5, суд зазначає наступне.

Згідно до абзацу 1 пункту 4 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», який затверджений Постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 року, у редакції чинній на 2020-2021 роки, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.

Згідно довідки ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська» МЕ України б/н зазначені накази № 199/от від 12.08.2011, № 185/от від 21.07.2016 «Про підсумки атестації робочих місць, за умовами праці», згідно до якої: «Проведеною атестацією робочих місць, за умовами праці згідно вимогам ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Постанови КМУ від 01.08.1992р. №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» підтверджено право на пільгову пенсію за списком 2 розділ ХХХІІІ підрозділ код 33 машиніст (кочегар) котельні за списком 2 розділ І підрозділ І апаратник хімводоочищення (апаратник) ОСОБА_1 », тобто, остання атестація робочого місця позивача проводилась 21.07.2016 року, тому термін дії такої атестації - п`ять років, і закінчується 20.07.2021 року. Тобто, період роботи позивача з 01.03.2020 року по 20.07.2021 року входить в термін дії атестації робочого місця.

Отже, відповідач, на думку суду, протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 01.03.2020 року по 20.07.2021 року на підприємстві ДП Селидіввугілля ВП шахта Курахівська, який входить в п`ять років, після останньої атестації робочого місця позивача, пославшись на відсутність відомостей про сплату страхових внесків за цей період.

Суд наголошує, що механізм державного соціального страхування передбачає державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх конституційних прав, а тому позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем належної пенсії із солідарної системи з урахуванням страхового стажу. Застраховані особи самостійно, без сприяння державних органів, позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність сплати роботодавцями страхових внесків.

Водночас, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини»). «Ефективний засіб правового захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

З огляду на обставини цієї справи, суд робить висновок, що відповідачу для вирішення питання щодо призначення позивачеві пенсії за віком необхідно дослідити та надати оцінку обставинам (які не залежить від позивача та не можуть трактуватись не на його користь) встановлені судом, у зв`язку з розглядом даної справи.

Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив 992,40 грн. судового збору, які мають бути стягнуті з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії № 04 від 01.07.2022 протиправним та скасувати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2022 про призначення пенсії, із включенням до страхового стажу період роботи з 01.03.2020 по 31.03.2022 на ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська», із включенням до пільгового стражу періоду роботи з 12.02.1988 року по 21.04.1993 року на ВАТ «Точмаш», із включенням до пільгового стажу періоду роботи з 01.03.2020 року по 20.07.2021 року на ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 992,40 грн.

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 03.11.2022 року.

Суддя Н.В. Бжассо