Справа № 520/7631/22
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 р. № 520/7631/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №87 від 15.08.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 06 травня 2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1978 по 07.06.1979 та періоди роботи з 15.06.1979 по 18.08.1980, з 25.12.1980 по 04.08.1982, з 05.09.1983 по 01.09.1986, з 17.09.1986 по 01.08.1988, з 18.08.1988 по 31.12.1997.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено йому в призначенні пенсії, оскільки разом із заявою відповідачу було надано усі необхідні документи на підтвердження наявності страхового стажу. Відтак, на думку позивача, рішення №87 від 15.08.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є протиправним та таким, що порушує його права, а отже, підлягає скасуванню. Зазначені обставини зумовили звернення до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 03.10.2022 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили, клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов до суду також не подавалось.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058- IV).

Рішенням від 28.04.2021 №87 відповідачем було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу - 28 років, страховий стаж позивача склав 11 років 06 місяців 10 днів (на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5 від 23.04.2021).

Позивач з таким рішенням відповідача не погодився, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суд від 29.11.2021 по справі №520/19628/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.04.2021 №87, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.04.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV, з урахуванням висновків суду в цій справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

На виконання рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 23.04.2021 про призначення пенсії та рішенням №87 від 15.08.2022 повторно відмовлено позивачу в призначенні пенсії.

В обґрунтування оскаржуваного рішення відповідачем зазначено, що згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 01.01.2021 по 31.12.2021 не менше 28 років. Пенсійний вік становить 60 років. Вік заявника 61 років. Необхідний страховий стаж становить 28 років. Страховий стаж особи становить 16 років 4 місяці 22 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1978 по 07.06.1979, оскільки в атестаті № 769 від 07.06.1979 року зазначене прізвище ОСОБА_2 , а також зазначене скорочене по-батькові (Николаев.);

- періоди роботи згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_1 від 02.07.1979 з 15.06.1979 по 18.08.1980, з 25.12.1980 по 04.08.1982, з 05.09.1983 по 01.09.1986, з 17.09.1986 по 01.08.1988, з 18.08.1988 по 31.12.1997, оскільки на титульному аркуші трудової книжки серія НОМЕР_1 прізвище ОСОБА_2 закреслене та виправлене на ОСОБА_3 . Прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 09.08.1980. Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 від 09.08.1980 неможливо взяти до уваги для підтвердження зміни прізвища та зарахування вищезазначених періодів, оскільки дата народження заявниці, зазначена у свідоцтві про шлюб - 28.04.1961, що не відповідає даті народження, зазначеній в паспорті серія НОМЕР_4 (05.05.1961).

Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

Згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Спірним у цій справі є питання зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1978 по 07.06.1979 та періодів роботи згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_1 від 02.07.1979 з 15.06.1979 по 18.08.1980, з 25.12.1980 по 04.08.1982, з 05.09.1983 по 01.09.1986, з 17.09.1986 по 01.08.1988, з 18.08.1988 по 31.12.1997.

Судом встановлено, що позивач 08.10.2021 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 28.04.2021 №87, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 06 травня 2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1978 по 07.06.1979 та періоди роботи з 15.06.1979 по 18.08.1980, з 25.12.1980 по 04.08.1982, з 05.09.1983 по 01.09.1986, з 17.09.1986 по 01.08.1988, з 18.08.1988 по 31.12.1997;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 06 травня 2021 року до моменту виплати поточної пенсії за рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В мотивувальній частині рішення Харківського окружного адміністративного суд від 29.11.2021 по справі №520/19628/21 зазначено, що статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 №637. За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 №10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.

Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Постанова № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, а також за змістом п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Судом встановлено, що записи в трудовій книжці позивача відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, переведення на іншу посаду, номери наказів та їх дати, посади на яких позивача працювала та відбитки печаток підприємств при прийнятті та звільненні з роботи.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 від 29 липня 1993 року усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Відповідно пункту 2.11 Інструкції зазначено, що першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після нього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що пунктом 2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 визначено вичерпний перелік документів, які подаються до заяви про призначення пенсії за віком.

При розгляді справи судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком так як страховий стаж позивача становить 11 років 06 місяців 10 днів.

Зазначивши про невідповідність дати народження позивача у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.08.1980 даті народження, яка вказана у паспорті позивача, що призвело до не зарахування до страхового стажу вищезазначених періодів роботи, пенсійний орган при цьому не зазначив, які саме положення «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1 чи норми інших законів порушені позивачем при поданні документів до пенсійного органу для призначення пенсії за віком.

Таким чином, відомості у трудовій книжці позивача є повними, містять в собі вичерпну інформацію про період навчання з 01.09.1978 по 07.06.1979 та періоди роботи з 15.06.1979 по 18.08.1980, з 25.12.1980 по 04.08.1982, з 05.09.1983 по 01.09.1986, з 17.09.1986 по 01.08.1988, з 18.08.1988 по 31.12.1997.

Жодних інших підстав для відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача вказаних періодів роботи пенсійним органом не зазначено.

Суд також зауважує, що на особу не може покладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для невключення вказаних періодів роботи до страхового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань та виключення відповідного періоду зі страхового стажу.

Таким чином, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного органу для обмеження особи в реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд зазначає, що в мотивувальній частині рішення Харківського окружного адміністративного суд від 29.11.2021 по справі №520/19628/21 визначено, що відомості у трудовій книжці позивача є повними, містять в собі вичерпну інформацію про період навчання з 01.09.1978 по 07.06.1979 та періоди роботи з 15.06.1979 по 18.08.1980, з 25.12.1980 по 04.08.1982, з 05.09.1983 по 01.09.1986, з 17.09.1986 по 01.08.1988, з 18.08.1988 по 31.12.1997. Жодних інших підстав для відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача вказаних періодів роботи пенсійним органом не зазначено.

Проте Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області рішенням №87 від 15.08.2022 повторно відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії та не врахувало висновків суду, викладених в рішенні Харківського окружного адміністративного суд від 29.11.2021 по справі №520/19628/21.

Додатково щодо зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1978 по 07.06.1979 до страхового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із п. «д» ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно із свідоцтвом про народження, виданого 08.05.1961, ОСОБА_4 (мовою оригіналу - « ОСОБА_5 ») народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між ОСОБА_6 (мовою оригіналу - « ОСОБА_7 ») та ОСОБА_4 (мовою оригіналу - « ОСОБА_5 »), 09.08.1980 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 09.08.1980 серії НОМЕР_2 .

Відповідно до атестату №769, виданого 07.06.1979, ОСОБА_4 (мовою оригіналу - « ОСОБА_5 ») закінчила денне відділення міського профтехучилища №20 (період навчання в училищі з 01.09.1978 по 07.06.1979), та їй було присвоєно кваліфікацію - «машинист башенного крана четвертого разряда» (мовою оригіналу).

Отже, враховуючи присвоєння позивачу кваліфікації з професії та видачу атестату №769 встановленого зразка, період навчання з 01.09.1978 по 07.06.1979 зараховується до страхового стажу, який враховується при призначенні пенсії.

Слід зазначити, що в наданому позивачем атестаті відсутні будь-які неточності чи помилки, дані відповідають даним паспорта та свідоцтва про народження позивача, також цей документ містить всі необхідні відомості, необхідні для врахування його при обчисленні страхового стажу.

Щодо зарахування періодів роботи з 15.06.1979 по 18.08.1980, з 25.12.1980 по 04.08.1982, з 05.09.1983 по 01.09.1986, з 17.09.1986 по 01.08.1988, з 18.08.1988 по 31.12 1997 до страхового стажу позивача, додатково суд зазначає наступне.

Трудова книжка серії НОМЕР_1 , заповнена 02.07.1979 та видана на ім`я « ОСОБА_4 », дата народження вказана « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (мовою оригіналу - « ОСОБА_5 », «дата рождения 05 мая 1961 год»).

Також в трудовій книжці міститься запис про те, що на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.08.1980 прізвище ОСОБА_8 змінено на ОСОБА_1 .

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Локоть Рильського району Курської області. Також у паспорті позивача міститься відмітка про те, що 09.08.1980 було зареєстровано шлюб з гр. ОСОБА_6 , 1959 р.н.

Отже, трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 заповнена вірно, всі дані зазначені на титульному аркуші відповідають даним її паспорта та свідоцтва про народження, тому у відповідача були відсутні підстави не враховувати цей документ при розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 .

Відповідачем не було зараховано періоди роботи позивача відповідно до трудової книжки з 15.06.1979 по 18.08.1980, з 25.12.1980 по 04.08.1982, з 05.09.1983 по 01.09.1986, з 17.09.1986 по 01.08.1988, з 18.08.1988 по 31.12 1997, оскільки у свідоцтві про шлюб серія НОМЕР_2 від 09.08.1980 вказана дата народження заявниці ІНФОРМАЦІЯ_4 , що не відповідає паспортним даним.

Однак, свідоцтво про шлюб не є документом, що підтверджує періоди роботи чи навчання, а тому помилка в цьому документі (даті народження позивача), не може бути підставою для недійсності інших, наданих ОСОБА_1 документів для призначення пенсії, а саме трудової книжки та атестату позивача, оскільки вказані документи заповнені вірно, відповідають даним паспорту позивача та свідоцтва про народження, також в них зазначені всі необхідні дані для зарахування вищевказаних періодів до страхового стажу.

Крім того, п. 2.16 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.07.2015 №22-1 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що свідоцтво про шлюб необхідно подавати для того, щоб засвідчити родинні стосунки. А не щоб підтвердити наявний страховий стаж.

Також у Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року №637 серед документів, які підтверджують трудовий стаж, відсутній такий документ, як свідоцтво про шлюб.

Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд констатує, що обрані адміністративним органом у даному конкретному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта приватної особи (тобто на користь позивача).

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.

Повторне рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії позивачу вказаним вимогам не відповідає, а тому позов підлягає задоволенню шляхом його скасування, а відновлення порушеного права позивача суд вбачає шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача період навчання з 01.09.1978 по 07.06.1979 та періоди роботи з 15.06.1979 по 18.08.1980, з 25.12.1980 по 04.08.1982, з 05.09.1983 по 01.09.1986, з 17.09.1986 по 01.08.1988, з 18.08.1988 по 31.12.1997.

Аналогічна правова позиція щодо правозастосування викладена у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 2040/6395/18, що в силу приписів ст. 242 КАС України враховується судом при прийнятті рішення.

Щодо вимоги зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Прийняття рішення про призначення пенсії належить до повноважень відповідача.

Відповідно до Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Pedersen and Baadsgaard проти Данії» від 17.12.2004, № 49017/99 зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, що їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Під дискреційним повноваженням варто розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення у межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки відповідачем не перевірялась заява про призначення пенсії на предмет наявності необхідного страхового стажу у позивача, а саме 28 років, для призначення пенсії із зарахованими судом періодами навчання та роботи, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.04.2021 про призначення пенсії за віком та додані до неї документи, із врахуванням спірного страхового стажу та висновків суду.

Водночас, стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити позивачу заборгованість з виплати пенсії за віком за період з 06.05.2021 до моменту виплати поточної пенсії за рішенням суду суд зазначає, що дана вимога є передчасною, тобто на майбутнє, адже спір в цій частині фактично не існує, оскільки відповідне призначення пенсії з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні, ще не проведено. А тому в позові в цій частині вимог слід відмовити.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Щодо клопотання позивача про звернення до негайного виконання рішення суду в частині виплати позивачу пенсії в межах суми стягнення за один місяць суд зазначає, що пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже до негайного виконання допускається рішення про «стягнення» виплат пенсій, а позивачем заявлено вимоги зобов`язального характеру, що виключає можливість застосування негайного виконання до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №87 від 15.08.2022, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1978 по 07.06.1979 та періоди роботи з 15.06.1979 по 18.08.1980, з 25.12.1980 по 04.08.1982, з 05.09.1983 по 01.09.1986, з 17.09.1986 по 01.08.1988, з 18.08.1988 по 31.12.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.04.2021 про призначення пенсії за віком та додані до неї документи, із врахуванням спірного страхового стажу та висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 396,96 грн (триста дев`яносто шість гривень 96 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин