Справа № 460/26197/22
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2022 року м. Рівне №460/26197/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В. за участю секретаря судового засідання Бляхи В.С.; представника позивача: не з`явився; представника відповідача: Федченка О.О.; розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" до Рівненської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Рівненської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за № UA204000/2022/000129/1 від 04.08.2022;

визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2022/000148.

Стислий виклад позицій сторін.

Згідно з позовною заявою, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач через декларанта ТОВ ФОРТУНА В, за наявності усіх документів, звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованого транспортного засобу. У поданій митній декларації митна вартість транспортного засобу позивачем була визначена за ціною договору (контракту) щодо транспортного засобу, який імпортується (основний метод). Разом з тим, відповідач безпідставно витребував у позивач додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару, а саме: висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу; виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених умовах комерційної поставки; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять вартість страхування, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, транспортні (перевізні) документи, які можливо кореспондувати із імпортованим транспортним засобом. Надалі, відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності необхідних документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок цього було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Відтак, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості порушує права позивача. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

12.10.2022 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митниця володіла інформацією, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості транспортного засобу. Також було виявлені неточності у поданих позивачем документах, а саме розбіжності в свідоцтві про реєстрації транспортного засобу та інвойсі, відсутність реквізитів у платіжному дорученні, а також ненадання документів на транспортування товарів. За таких підстав, відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації, на яку декларантом було надано відмову. Відповідач вважає, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та згідно з нормами чинного законодавства України. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

17.10.2022 через відділ документального забезпечення суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи заяви по суті справи та надав пояснення аналогічні цим доводам.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.08.2022 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з ненаданням належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на державну мову документів, доданих до позовної заяви, що складені іноземною мовою. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою суду від 16.09.2022 відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 18.10.2022.

Ухвалою суду від 18.10.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 01.11.2022.

Ухвалою суду від 01.11.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача про розгляд справи у письмовому провадженні за відсутності позивача задоволено частково. Відмовлено у задоволенні клопотання в частині розгляду справи у порядку письмового провадження. Розгляд справи продовжено без участі позивача та його представника.

01.11.2022 на підставі статей 243, 245 КАС України, у судовому засіданні було проголошено вступну і резолютивну частини судового рішення.

Заяви, клопотання учасників справи.

13.09.2022 через відділ документального забезпечення суду від ТОВ "ГОЛД С" на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій позивач, серед іншого, просить стягнути витрати, пов`язані із залученням перекладача та вчиненням інших процесуальних дій та підготовкою справи до розгляду справи у розмірі 4100 гривень.

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

19.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" та резидентом Німеччини ОСОБА_1 укладено договір № 23/2022 купівлі-продажу автотранспорту марки Mercedes-Benz Citaro, номер vin-коду НОМЕР_1 (далі - договір) /а.с. 17-18/.

Згідно з пунктом 3.1 договору № 23/2022 поставка проводиться продавцем на умовах DAP (ІНКОТЕРМС 2010). Загальна вартість договору складає 3000,00 Euro (три тисячі євро 00 центів) (пункт 4,2). Відповідно до пункту 5.1 договору поставка товару здійснюється за рахунок продавця. Витрати на поставку товару включаються до загальної вартості товару, який постачається. Згідно з пунктом 5.3 передоплата за товар у розмірі 3000,00 Euro (три тисячі євро 00 центів) має бути здійснена протягом 30 днів з дня укладення цього договору.

На виконання умов договору № 23/2022 товар було ввезено на митну територію України. Декларантом позивача ТОВ ФОРТУНА В 03.08.2022 подано органу митного контролю митну декларацію (далі - МД) № UA204020/2022/229562 для митного оформлення товару: автобуса пасажирського, міського, марки MERSEDEZ-BENZ, модель CITARO EVOBUS O530, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 , загальна кількість сидячих місць, включаючи місце водія - 40, стоячих місць - 60, місце для сидіння інвалідів в колясці - 1 призначення: для використання на дорогах загального користування (для перевезення пасажирів), номер двигуна-н/в, тип двигуна -дизельний, робочий об`єм циліндрів - 6374 см3, потужність - 210 KW, бувший у використанні, колісна формула 4x2, календарний рік виготовлення - 2006, модельний рік виготовлення 2006, за рівнем митної вартості 3000 EUR/шт (далі - товар), ввезений ТОВ ГОЛД С.

Для здійснення митного оформлення відповідачу до МД були додані також наступні документи:

рахунок-фактура (інвойс) № 23/2022 від 19.07.2022;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.12.2006 за № НОМЕР_2 ;

банківський платіжний документ, що стосується товару (платіжне доручення в іноземній валюті) 0410001 від 21.07.2022 № (MUR) 67) - в графі 44 Митної декларації даний документ зазначено під номером 3001;

висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 02/08 від 03.08.2022;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 19.07.2022 № 23/2022;

договір про надання послуг митного брокера № 14/05 від 14.05.2020;

висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом (експертна довідка № 02/08 від 03.08.2022); довідка № 030822021 від 03.08.2022; копія митної декларації країни відправлення від 03.08.2022 № 22DE40Е4 (дані графи 44 МД ) /а.с. 36-71/.

З метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту електронне повідомлення про те, що подані до митного оформлення документи містять неточності, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.12.2006 № НОМЕР_2 містить відомості про особу на яку зареєстровано транспортний засіб VETTER GMBH OMNIBUS UND MIETWAGENBETRIER, який не кореспондується із відомостями про продавця/відправника чи покупця транспортного засобу. Крім того, відповідач зазначає, що платіжне доручення від 21.07.2022 № 040001 не може бути взяте до уваги, як таке, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових відомостей (відміток штампа бланку платника, дати виконання та підпису відповідного виконавця банку), визначених постановою Правління НБУ від 28.07.2008 № 216. Також, відповідно до пункту 3.1 зовнішньоекономічного договору від 19.07.2022 № 23/2022 поставка товару здійснюється на умовах DAP Рівне. Разом з цим, згідно з наявною в «АСМО Інспектор» інформації перевізником за попередньою митною декларацією від 29.07.2022 № UA204000/2022/229204 є ТОВ «ГОЛД С» водій ОСОБА_2 , що ставить під сумнів включення всіх складових до числового митної вартості /а.с. 31-32/.

Враховуючи такі обставини, відповідач вимагав надати додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару, а саме: висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу; виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених умовах комерційної поставки; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять вартість страхування, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, транспортні (перевізні) документи, які можливо кореспондувати із імпортованим транспортним засобом.

У відповідь на вказаний запит митниці декларантом позивача повідомлено, що додаткові документи надаватися не будуть /а.с. 34/.

04.08.2022 Рівненською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2022/000129/1 по митній декларації № UA204020/2022/229562, за яким митну вартість автобуса пасажирського, міського, марки MERSEDEZ-BENZ, модель CITARO EVOBUS O530, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 , збільшено з 3000 EUR до 10200 EUR /а.с.37-38/.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено: митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не надано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право впевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положенням статті 17 угоди про застосування статті VII ГААТ/CОТ від 1994 року; 2) подані до митного оформлення документи містять неточності, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.12.2006 за № НОМЕР_2 містить відомості про особу на яку зареєстровано транспортний засіб VETTER GMBH OMNIBUS UND MIETWAGENBETRIER, який не кореспондується із відомостями про продавця/відправника чи покупця транспортного засобу; платіжне доручення від 21.07.2022 № 040001 не може бути взяте до уваги, як таке, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових відомостей (відміток штампа бланку платника, дати виконання та підпису відповідного виконавця банку), визначених пунктом 3.2 Положення затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.2008 № 216; відповідно до пункту 3.1 зовнішньоекономічного договору від 19.07.2022 № 23/2022 поставка товару здійснюється на умовах DAP Рівне. Разом з цим, згідно з наявною в «АСМО Інспектор» інформації перевізником за попередньою митною декларацією від 29.07.2022 № UA204000/2022/229204 є ТОВ «ГОЛД С» водій ОСОБА_2 , що ставить під сумнів включення всіх складових до числового митної вартості /а.с. 37-38/.

Вказано, що цінова інформація згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби: МД від 28.06.2022 № UA204020/2022/016013 - 10200 EUR за одиницю.

В рішенні констатовано проведення процедури консультації і відсутність можливості застосування методів визначення митної вартості від 1 до 5. У підсумку, митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 Митного кодексу України, на рівні 10200 EUR, що на момент подання МД становить 381280,08 гривень.

На підставі Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2022/000129/1 від 04.08.2022, Рівненською митницею видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2022/000148, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UA204020/2022/229562 від 03.08.2022 /а.с. 39-40/. У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: провести декларування товарів відповідно до положень статті 257 Митного кодексу України, здійснивши коригування заявленої митної вартості відповідно до Рішення про визначення митної вартості № UA204000/2022/000129/1 від 04.08.2022.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення

Суд не відхиляє докази подані учасниками справи. Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4).

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини 2-3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень частини 3 статті 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

З аналізу наведених вище норм права вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли: надані декларантом документи містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, або наявні ознаки підробки.

Так, наведені норми законодавства зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не зазначення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної вартості;

невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Мотивована оцінка аргументів сторін і висновки суду.

Спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних (наявність неточностей), необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувались додаткові документи, та оскільки декларантом не надано необхідних витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці по розмитненню подібного товару.

Як з`ясовано судом, обґрунтовуючи рішення про коригування митної вартості відповідач зазначає, що згідно поданого інвойсу від 19.07.2022 № 23/2022 продавцем товару є резидент Німеччини ОСОБА_1 . Разом з тим, в поданому до митного оформлення свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 19.12.2006 № НОМЕР_2 власником товару є VETTER GMBH OMNIBUS UND MIETWAGENBETRIER. При цьому, до митного оформлення не подано будь-яких документів щодо продажу товару від третьої особи, у тому числі договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

На переконання суду, відомості про продавця товару не є підставою для визначення числового значення вартості товару і жодним чином не впливають на митну вартість товару, зокрема не свідчать про її заниження. Невідповідність у поданих до митного оформлення документах інформації про продавця товару, не є підставою для коригування митної вартості, однак є підставою для вирішення питання про можливість притягнення особи, яка подала такі документи до відповідальності відповідно до Митного Кодексу України, якщо її вина буде доведена у встановленому порядку. Відтак, суд дійшов висновку, що така неточність в документах не є обґрунтованою підставою, як для витребування в декларанта імпортера додаткових документів, так і коригування з цієї причини митної вартості.

Ще однією причиною для прийняття рішення про коригування митної вартості відповідач вказав те, що платіжне доручення від 21.07.2022 № 040001 не може бути взяте до уваги, як таке, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових відомостей (відміток штампа бланку платника, дати виконання та підпису відповідного виконавця банку), визначених постановою Правління НБУ від 28.07.2008 № 216.

Так, відповідно до пункту 3.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого визначених постановою Правління НБУ від 28.07.2008 № 216 (чинного на дату проведення митного оформлення товару), відповідальний виконавець банку має проставити на всіх примірниках платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах дати надходження і виконання цього документа, засвідчивши їх своїм підписом та відбитком штампа банку. Банк має право не проставляти дату надходження платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах, якщо вона збігається з датою його виконання.

Тобто ця норма, на яку посилається відповідач, лише встановлює обов`язок для працівників банку належним чином оформляти платіжні доручення. Однак це положення не зумовлює відповідальності для імпортерів товару, зокрема позивача, у виді збільшення митної вартості ввезеного товару, за подання документів з непроставленими працівниками банку обов`язковими реквізитами. Крім того відсутність таких реквізитів на платіжному дорученні, на думку суду не є беззаперечним спростуванням проведення оплати за товар.

Крім того судом встановлено, що у матеріалах справи міститься платіжне доручення від 21.07.2022 № (MUR) 67 на суму 3000 євро, з обов`язковими відомостями: датою, підписом відповідального працівника банку та печаткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до графи 59 цього доручення отримувачем платежу є ОСОБА_1 , що кореспондується з даними продавця імпортованого товару згідно з інвойсом № 23/2022 від 19.07.2022. У графі 70 цього доручення «Деталі платежу» міститься посилання на придбаний по договору транспортний засіб марки MERSEDEZ-BENZ, модель CITARO EVOBUS O530. З наведеного, платіжне доручення від 21.07.2022 № (MUR) 67 оформлене належним чином з зазначенням всіх обов`язкових реквізитів і відомості, які воно містить повністю узгоджуються з даними вказаними в декларації № UA204020/2022/229562, поданій позивачем для митного оформлення товару, що спростовує твердження відповідача про його неточність, викладені у спірному рішенні.

Разом з цим, третьою підставою для витребування додаткових документів, яку відповідач зазначає в оскаржуваному рішенні є те, що пункт 3.1. Договору № 23/2022 від 19.07.2022 передбачає доставку товару представником Продавця на умовах DAP Рівне, що свідчить про понесення витрати на перевезення саме позивачем, які до митної вартості не включено. Проте, суд не погоджується з такими аргументами і з цього приводу зауважує наступне.

Відповідно до пункту 3.2 Договору № 23/2022 від 19.07.2022 товар доставляється своїм ходом або іншим засобом пересування до місця призначення. Пунктом 5.1. цього договору визначено, що поставку товару здійснюється за рахунок Продавця. Витрати на поставку товару включаються до загальної вартості товару, який постачається згідно умов даного Договору. Водночас пунктом 5.2. договору встановлено, що витрати, пов`язані з митним оформленням товару, його реалізацією та інші витрати несе Покупець і вони входять у вартість товару.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ ГОЛД С видало 25 липня 2022 року водію ОСОБА_2 Довіреність за № 48 на отримання від іноземного контрагента Abdullah Parvin-Shamim автобуса марки MERSEDEZ-BENZ, модель CITARO EVOBUS O530, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 /а.с. 30/.

Так, до митного оформлення не подано жодного з документів про додаткові витрати, понесенні у зв`язку із купівлею-продажем товару, зокрема витрат на його транспортування, оскільки згідно з положеннями пункту 5.1 Договору № 23/2022 від 19.07.2022 поставка товару здійснюється за рахунок Продавця. Витрати на поставку товару включаються до загальної вартості товару, який постачається згідно умов даного Договору, тобто у заплачену продавцю ціну договору у розмірі 3000 EUR.

З наведеного, суд дійшов висновку, що доданими до МД документами в повній мірі підтверджено митну вартість автомобіля на рівні 3000 EUR, а тому така вартість повинна була визначатись за першим методом визначення митної вартості, а саме: за ціною договору.

Усі твердження відповідача про наявність у нього сумнівів є не логічними, при цьому, відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Водночас ціна, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і відповідає домовленостям сторін договору.

Достовірність документів, поданих позивачем до митного оформлення транспортного засобу за відповідною митною декларацією митним органом не спростована. Відомостей про те, що імпорт транспортного засобу, ввезеного на митну територію України позивачем, фактично проведено за іншою митною вартістю відповідачем не здобуто і суду не надано.

З огляду на наведене, усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є необґрунтованими.

Суд наголошує, що в частині 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Тому, наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при ухваленні рішення у даній справі.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Так, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою статті 55 МК, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та від 17.01.2022 у справі № 520/2000/19.

На переконання суду відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, відповідач не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, всупереч імперативної вимоги закону.

Водночас, що стосується інформації з бази даних ЄАІС Держмитслужби, то така взагалі не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів. Вказано, що цінова інформація згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби: МД від 28.06.2022 № UA204020/2022/016013 - 10200 EUR за одиницю.

Разом з тим, таке формулювання оспорюваного рішення є недоречним, позаяк сама по собі інформація про вартість подібних транспортних засобів не може розглядатися як обґрунтований сумнів. Більше того, така інформація не дозволяє співвіднести технічний стан транспортних засобів, позаяк мова йде про автомобілі бувші у використанні, а не нові.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в довідниках чи на сайтах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та рівнем вартості такого транспортного засобу по довіднику чи на сайті, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів, відповідач взагалі не мав передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України підстав на витребування у позивача додаткових документів.

Крім того, митним органом не доведено і обґрунтованість власних розрахунків, ні нормативно, ні фактично, оскільки не використано інформації, вказаної у актах про проведення огляду товару, а також не враховано технічний стан авто.

Водночас митним органом не надано жодного доказу на підтвердження тому, що ним проводилась процедура послідовного вибору методу визначення митної вартості.

Отже, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації № UA204020/2022/229562 від 03.08.2022, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, суд констатує, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2022/000129/1 від 04.08.2022 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень. У свою чергу картка відмови Рівненської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2022/000148 сформована на підставі рішення № UA204000/2022/000129/1 від 04.08.2022 визнаного судом протиправним, отже, також є протиправною і підлягає скасуванню.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити повністю.

Судові витрати.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 4962 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 5264 від 23.08.2022 оригінал якого наявний в матеріалах справи, а тому судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору підлягають стягненню з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці Держмитслужби.

Разом з тим, позивач у своїй заяві від 13.09.2022 просив стягнути витрати, пов`язані із залученням перекладача та вчиненням інших процесуальних дій і підготовкою справи до розгляду справи у розмірі 4100 гривень. Вирішуючи це клопотання, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Ухвалою суду від 26.08.2022 про залишення позовної заяви без руху позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на державну мову документів, доданих до позовної заяви, що складені іноземною мовою, а саме: копію рахунку-фактури № 23/2022 від 19.07.2022; копію платіжного доручення № 67 від 21.07.2022; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 19.12.2006; копію митної декларації країни відправлення MRN № 22DE40E4 від 28.07.2022; копію експортного супровідного документа MRN № 22DE40E4; копію страхового свідоцтва № AYG8L72.

На виконання вимог зазначеної ухвали позивач надав до суду належним чином засвідчені переклади вказаних документів, однак поніс на це додаткові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Так, на підтвердження понесення додаткових витрат позивач подав копії таких документів: договору про надання послуг письмового перекладу від 08.09.2022, рахунку № 211 від 08.09.2022, акту виконаних робіт від 12 вересня 2022 року, рахунку-фактури № 08/09/22 від 08.09.2022, платіжного доручення № 5335 від 08.09.2022, акту прийому-передачі наданих послуг (нотаріальних дій) від 12.09.2022.

Так, з рахунку-фактури № 211 від 08.09.2022 вбачається, що за послугу письмового перекладу документів (німецької/англійської мов на українську) позивачу ТОВ «Інтурист-Рівне» виставлено до сплати 2500 гривень. Факт сплати позивачем цих коштів підтверджується платіжним дорученням № 5336 від 08.09.2022.

Також до суду надано рахунок-фактуру № 08/09/22 від 08.09.2022, згідно з яким приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рибак Ю.В. виставлено позивачу до оплати договірну суму у розмірі 1600 грн за вчинення нотаріальних дій - засвідчення перекладених документів.

Сплата коштів позивачем за здійснення нотаріальних дій, підтверджується платіжним дорученням № 5335 від 08.09.2022 на суму 1600 гривень.

Разом позивач витратив на переклад документів 4100 гривень (2500 грн + 1600 грн).

Отже, з доказів, наявних у матеріалах справи вбачається, що переклад документів і їх засвідчення нотаріусом здійснено позивачем для належного розгляду справи на вимогу суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Аналогічного висновку з приводу необхідності стягнення на користь особи судових витрат пов`язаних з перекладом дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 у справі №160/7049/19. Крім того, суд враховує й те, що відповідачем не надано заперечень з приводу того, що такий переклад здійснювався з інших мотивів.

Відтак, судові витрати щодо сплати судового збору та витрати пов`язані з підготовкою до розгляду справи підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" до Рівненської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA204000/2022/000129/1 від 04.08.2022.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2022/000148.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" суму судового збору у розмірі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці Держмитслужби.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" витрати, пов`язані з перекладом документів, у розмірі 4100 (чотири тисячі сто) грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці Держмитслужби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" (вул. Гагаріна, 30,м. Рівне,33022, ЄДРПОУ/РНОКПП 38610592)

Відповідач - Рівненська митниця Держмитслужби (вул. Соборна, 104,м. Рівне,33022, ЄДРПОУ/РНОКПП 39420640)

Повний текст рішення складений 02 листопада 2022 року

Суддя Ольга ПОЛІЩУК