Справа № 464/2137/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 464/2137/22 пров. № А/857/12672/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань - Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 12 липня 2022 року (головуючий суддя: Горбань О.Ю., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 31.05.2022 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 530733 від 18.05.2022 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП та закрити провадження.

Обґрунтовує позов тим, що 18.05.2022 близько 15:28 год інспектором поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 530733 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст.126 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. Вважає, що вказана постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, без врахування його зауважень та пояснень. Оскаржувана постанова не містить відомостей про факт правопорушення, не наведено конкретних доказів. Поліцейський не надав йому можливості скористатися своїми правами відповідно до ст. 268 КУпАП. Вважає, що інспектором не доведено вчинення ним адміністративних правопорушень, а тому постанова є такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 12 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що вказане рішення, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені у позовній заяві.

Позивач, 01.11.2022 подав заяву про розгляд справи без його участі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.05.2022 інспектором УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції винесено постанову серії БАБ № 530733 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 18.05.2022 на вул. Городоцька, 226 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у населеному пункті зі швидкістю руху 73 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 23 км/год, при перевірці документів встановлено, що останній керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведенні позивачем доводи не спростовують фактичних обставин вчинення ним адміністративних правопорушень, встановлених при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не свідчать про незаконність оскаржуваної постанови, тоді як відповідачем доведено правомірність прийнятого ним оскаржуваного позивачем рішення, поза жодними сумнівами доведено порушення позивачем ПДР України, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 12.4 Розділу ШВИДКІСТЬ РУХУ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил (п. «б» 12.9).

Згідно пп. «а» п. 2.1 Розділу ОБОВ`ЯЗКИ І ПРАВА ВОДІЇВ МЕХАНІЧНИХ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 «TruСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (а. с. 25).

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження цієї процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що міжповірочний інтервал для приладу «TruCam» визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/233689, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 20 жовтня 2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruСАМ LTІ 20/20 № ТС008423» (а. с. 27), є придатним до застосування, оскільки вказане свідоцтво чинне до 20 жовтня 2022 року.

Крім цього, можливість використання виробу «TruСАМ LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24 грудня 2020 року № 04/05/02-3560, в якому вказано про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційності, цілісность та автентичність зареєстрованих даних (а. с. 28), дія цього висновку поширюється, зокрема, на TruСАМ LTІ 20/20 № ТС008423».

Лазерний вимірювач швидкості «TruСАМ LT1 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ± 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Судом апеляційної встановлено, що 18.05.2022 інспектором УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції винесено постанову серії БАБ № 530733 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 18.05.2022 на вул. Городоцька, 226 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у населеному пункті зі швидкістю руху 73 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 23 км/год, при перевірці документів встановлено, що останній керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи додано матеріали, які зафіксовані приладом «TruСАМ LTІ 20/20 № ТС008423» на яких зафіксовано, що автомобіль «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 73 км/год.

Крім цього, згідно з координатами на фотознімку приладу TruСАМ, зокрема, географічною широтою « 49° 49' 38.25" N» та географічною довготою « 23° 56' 56.54" E», водій керував транспортним засобом по вул. Городоцькій у м. Львові, тобто в межах населеного пункту (вказане підтверджується відомостями із сайту https://www.google.com.ua/maps/place/49%C2%B049'38.3%22N+23%C2%B056'56.5%22E/@49.8272951,23.9468502,17z/data=!3m1!4b1!4m5!3m4!1s0x0:0x12de9f1e1e90a7ff!8m2!3d49.8272917!4d23.9490389).

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 з порушенням «б» п. 12.9 ПДР України, оскільки у населеному пункті (м. Львів) рухався транспортним засобом з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху більше як на 20 км/год, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо покликання позивача, що прилад «TruCam» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, Закон України «Про Національну поліцію» 02.07.2015 № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України.

Стаття 40 Закон України «Про Національну поліцію» регулює застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів.

Відповідно до ст. 40 цього Закону (в редакції Закону № 2123-IX від 15.03.2022), поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Аналіз вищенаведеної статті, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що нормою закону не передбачено, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу фото- і відеотехніка, з допомогою якої здійснюється така фіксація, обов`язково повинна бути розміщена стаціонарно вмонтованим способом.

Отже, твердження позивача, що ручне розміщення засобів фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закон України «Про Національну поліцію» є помилковим, а тому не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Галицького районного суду міста Львова від 08.08.2021 у справі № 461/6135/21, яке постановою Львівського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року залишено без змін, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, оскільки судове рішення про позбавлення права керування транспортним засобом набрало законної сили, відтак, станом на 18.05.2022, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортним засобом, а тому в силу приписів ч. 4 ст. 126 КУпАП, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Стосовно покликання позивача, що при винесенні оскаржуваної постанови працівником поліції, всупереч вимогам КУпАП, не складено протокол про адміністративне правопорушення, то суд апеляційної інстанції вважає, такі безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, аналіз наведених правових норм, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення ПДР, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 4 ст. 126 КУпАП, без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП України, винесена на підставі та в межах повноважень наданих поліцейському патрульної поліції, за наявністю в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, а отже є законною.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, а тому підстав для стягнення судових витрат на користь позивача не має.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 12 липня 2022 року у справі № 464/2137/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 04.11.2022.