Справа № 620/3283/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3283/22 Головуючий у 1 інстанції: Непочатих В.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними дій та скасування наказів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив:

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 09.03.2022 № 380 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ на старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області;

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 09.03.2022 № 107 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу № 1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівської області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.03.2022 року до дня поновлення на посаді.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач жодного разу не порушував вимоги ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, присяги працівника поліції. При цьому, апелянт наголошує на тому, що будь-яких належних та допустимих доказів не перебування його на робочому місці в матеріалах службової перевірки немає. Також, апелянт зазначає, що була порушена процедура звільнення, оскільки, його не було повідомлено жодним чином про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією, що унеможливило реалізацію прав під час дисциплінарного провадження, передбачених ст. 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

31 жовтня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 09 березня 2022 року № 380 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських ГУНП в Чернігівській області» за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, у частині відсутності на службі та невиконання службових обов`язків під час воєнного стану на території України, зокрема, на території дислокації підрозділу, поліцейського взводу № 1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 наказано звільнити зі служби в поліції.

Даний наказ був реалізований шляхом прийняття наказу начальником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 09 березня 2022 року № 107 о/с «По особовому складу», яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 09.03.2022.

Підставою для прийняття зазначених наказів слугував висновок службового розслідування від 09.03.2022 за відомостями, викладеними у рапорті начальника УГІ ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції Володимира Чередніченка від 06.03.2022 № 21 рап. щодо факту відсутності на службі та небажання продовжувати службу в Національній поліції України окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що станом на 05.03.2022 ОСОБА_1 не прибув за місцем розташування своїх підрозділів, не вийшов на зв`язок зі своїми керівниками і колегами, та відмовився продовжити службу в Національній поліції України з метою належного функціонування підрозділів та надання відсічі агресору.

Не погоджуючись із наказами про накладення дисциплінарного стягнення та про звільнення, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 серпня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Частиною 1 статті 1 даного Закону визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до частини1 статті 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено основні обов`язки поліцейського.

Зокрема, пунктами 1-2 статті 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі - Дисциплінарний статут).

Частинами 1-2 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

У відповідності до ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Положеннями частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту закріплено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рапорту начальника УГІ ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції Володимира Чередніченка від 06.03.2022 № 21 рап., за фактом відсутності на службі та небажання продовжувати службу в Національній поліції України окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України, начальником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області видано наказ від 07 березня 2022 року № 495 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» (а.с. 71).

Згідно Висновку службового розслідування від 09 березня 2022 року (а.с. 74-76), наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, на виконання Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні», з метою нормалізації обстановки в державі, забезпечення захисту та охорони державного кордону, протидії злочинності, підтримання громадської безпеки та порядку, створення умов для належного функціонування органів державної влади, місцевого самоврядування та інших інститутів громадського суспільства, запобігання спробам захоплення державної влади чи зміни конституційного ладу шляхом насильства, особовий склад переведено на посилений варіант службової діяльності в надзвичайний (позаплановий) режим.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан.

Водночас, у Висновку службового розслідування вказано, що, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України, значна кількість поліцейських структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, зокрема, і позивач, станом на 05.03.2022 не прибули за місцем розташування своїх підрозділів, не вийшли на зв`язок зі своїми керівника і колегами та відмовились продовжити службу в Національній поліції України з метою належного функціонування підрозділів та надання відсічі агресору.

Таким чином, згідно Висновку службового розслідування, за грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, присяги Працівника поліції, у частині відсутності на службі та невиконання службових обов`язків під час воєнного стану на території України, зокрема на території дислокації підрозділу, поліцейський взводу № 1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області старший сержант поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вищевказане слугувало підставою для прийняття Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області наказу від 09 березня 2022 року №380, яким, зокрема, на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 79-81).

В подальшому, наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 09 березня 2022 року №107 о/с «По особовому складу» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 09.03.2022 (а.с. 13).

Так, апелянт зазначає, що не порушував вимоги ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, присяги працівника поліції. При цьому, апелянт наголошує на тому, що будь-яких належних та допустимих доказів не перебування його на робочому місці в матеріалах службової перевірки немає.

Колегія суддів вважає дані доводи апелянта необґрунтованими, оскільки, в матеріалах службового розслідування знаходиться рапорт начальника УГІ ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції Чередніченка В.М. від 06 березня 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введення з даного приводу Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану в Україні, значна кількість поліцейських структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області (серед яких ОСОБА_1 ) станом на 05 березня 2022 року не прибули за місцем розташування своїх підрозділів, не вийшли на зв`язок зі своїми керівниками і колегами, та відмовилися продовжити службу в Національній поліції України з метою належною функціонування підрозділів та надання відсічі агресору (а.с. 72-73).

Також, згідно рапорту командира РПОП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_2 від 08 березня 2022 року, яким він доповідає начальнику ГУНП в Чернігівській області про те, що окремі поліцейські РПОП ГУНП в Чернігівській області (серед яких ОСОБА_1 ) з 28.02.2022 року на службу не виходять, зв`язок з ними відсутній (а.с. 73а).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи достовірно підтверджується факт відсутності позивача на службі в робочий час в період воєнного стану в Державі, а відтак, висновок відповідача про неприбуття на службу без поважних причин позивача, 05.03.2022 є обґрунтованим.

Отже, доводи апелянта про те, що будь-яких належних та допустимих доказів не перебування його на робочому місці, спростовуються матеріалами службового розслідування.

Так, апелянт стверджує, що він допомагав евакуації з м. Чернігова у безпечне для життя та здоров`я місце своїм близьким.

Зокрема, апелянт зазначає, що 06.03.2022 року намагався вивезти своїх родичів до себе додому в смт. Березня, Менського району, Чернігівської області, однак, через постійні ворожі артилерійські обстріли наш автомобіль (як і інші) не пропустили на виїзді з м. Чернігова. Наступного дня 07.03.2022 року вони дібралися до смт. Березня, разом з тим, повідомити своє керівництво про те, що він забезпечив евакуацію рідних до себе додому в смт. Березня не було можливості, так як зв`язку не було.

Колегія суддів вважає посилання апелянта на вищевказані обставини безпідставними, оскільки, вони відбувалися після спірних правовідносин, адже, підставою проведення службового розслідування стала та обставина, що позивач був відсутній на службі за місцем дислокації підрозділу, в якому проходить службу, та не виконував свої функціональні обов`язки, зокрема, станом на 05.03.2022 року.

Також, у відзиві на апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 23.02.2022 № 268, особовий склад поліції Чернігівської області було переведено на посилений варіант службової діяльності та, зокрема, поліцейським структурних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, територіальних та міжрегіональних органів поліції (УПП, УСР, УБН, ВПК, УПО, ВВБ в Чернігівській області), заборонено всі виїзди за межі обслуговуємої території та Чернігівського гарнізону без дозволу начальника ГУНП.

Водночас, відповідач стверджує, що апелянт до начальника ГУНП в Чернігівській області з рапортом на надання дозволу про звільнення від виконання службових обов`язків поліцейського та надання дозволу на виїзд з м. Чернігів не звертався.

При цьому, рапорт командира РПОП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_2 від 08 березня 2022 року спростовує твердження апелянта про те, що він 04.03.2022 року звертався до керівника ОСОБА_2 щодо самостійної евакуації рідних.

Крім того, колегія суддів враховує, що у період з 07 березня 2022 року (як стверджує позивач, дата вивезення його родичів у безпечне місце) по 15 квітня 2022 року (як стверджує позивач, він прибув до м. Чернігова та отримав від відповідача копію витягу з наказу про звільнення), тобто, більше місяця, ОСОБА_1 не повертався на службу за місцем дислокації підрозділу та не виконував свої функціональні обов`язки.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що матеріалами службового розслідування повністю підтверджується факт безпідставної відсутності позивача на службі, самоусунення від виконання обов`язків, визначених законодавством для Національної поліції України, та здійснення заходів з протидії військової агресії Російської Федерації проти України в період з 28.02.2022 року по 09.03.2022 року (дата звільнення позивача зі служби в поліції).

Щодо доводів апелянта про порушення процедури звільнення, оскільки, його не було повідомлено жодним чином про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією, що унеможливило реалізацію прав під час дисциплінарного провадження, передбачених ст. 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», слід зазначити наступне.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок проведення службових розслідувань).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктами 7, 8 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань передбачено, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Матеріали справи свідчать, що наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 495 від 07.03.2022 року, службове розслідування вирішено провести у формі письмового провадження.

Таким чином, доводи апелянта про неповідомлення його про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією, є необгрунтованими, оскільки, у відповідності до пункту 7 Розділу V Порядку, службове розслідування було призначено у формі письмового провадження, рішення у якому приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Крім того, як зазначено у Висновку службового розслідування, у ході проведення службового розслідування встановити місцезнаходження та опитати поліцейських, зокрема, і позивача, як усно так і письмово не виявилося за можливе.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, висновок службового розслідування сформований з урахуванням не тільки норм чинного законодавства та у межах компетенції, а і з врахуванням реального військового стану в Державі.

Отже, висновок відповідача про порушення позивачем службової дисциплін, а саме, невиконання своїх обов`язків під час воєнного стану на території України, не спростовується будь-якими наданими суду належними доказами, водночас, апелянтом не надано доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що накази Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 09.03.2022 № 380 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення та наказ від 09.03.2022 № 107 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції видані на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 02.11.2022 р.