Справа № 160/14397/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
19.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), у зарахуванні розміру заробітку за: -1993, 1994, 1995 роки згідно довідки про заробітну плату №78 від 10.07.1995 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Беркут ЛТД» за 1993-1995 роки; 1995,1996,1997,1998,1999 роки згідно довідки про заробітну плату №143 від 25.03.2005 роки видане Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІМ» за 1995-1999 роки; - 1998, 1999 роки згідно довідки про заробітну плату № 38 від 23.05.2003 року видане Акціонерним товариством закритого типу «Укрекологія» 1998-1999 роки, при визначенні розміру пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), з урахуванням відомостей про заробіток за: - 1993, 1994, 1995 роки викладений в довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «Беркут ЛТД» про заробіток для обчислення пенсії №78 від 10.07.1995 року; - 1995, 1996, 1997, 1998, 1999 роки викладений в довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМ» про заробіток для обчислення пенсії №143 від 25.03.2005 року; - 1998, 1999 роки викладений в довідці Акціонерного товариства закритого типу «Укрекологія» про заробіток для обчислення пенсії №38 від 23.05.2003 року.
В обґрунтування позову вказано, що позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття Довідок про заробіток для обчислення пенсії (від 10.07.1995р. №78 за період роботи з 1993 -1995 роки; від 25.03.2005р. №143 за період роботи з 1995 -1999 роки; від 23.05.2003р. №38 за період роботи з 1998 -1999 роки) та перерахувати пенсію, при цьому відповідачем було відмовлено, оскільки вказані довідки не відповідають вимогам чинного законодавства. Позивач вважає протиправними дії відповідача, щодо відмови у зарахуванні розміру заробітку відповідно до вказаних довідок, протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
19.10.2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржувані дії відповідача є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки надані позивачем довідки не відповідають вимогам законодавства, а тому прийняти їх для проведення перерахунку не виявляється можливим. З огляду на вищевикладене відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком.
02.08.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про прийняття довідок №78 від 10.07.1995 року, №143 від 25.03.2005 та № 38 від 23.05.2003 року про розмір заробітної плати та здійснення перерахунку пенсії на підставі вказаних довідок.
Позивач не погоджується із вказаними діями відповідача та вважає їх такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із абзацом першим частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, зокрема, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.
Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі №21-11а15 та в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року по справі №527/1655/17.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1).
Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно із абзацами першим та другим пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Відповідно до частини першої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Частиною третьою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.
З аналізу вищенаведених законів вбачається, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.
Отже, у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, орган Пенсійного фонду України має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 листопада 2019 року у справі №352/819/16-а.
Судом встановлено, що довідки про заробітну плату для обчислення пенсії які надав позивач, містять таку інформацію:
- довідка від 10.07.1995 року №78 видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Беркут ЛТД», підписано керівником ТОВ «Беркут ЛТД» ОСОБА_1 та головним бухгалтером ОСОБА_1 . В довідці розписано по місяцям суму заробітку з розшифруванням (грн.) за 1993, 1994, 1995 рік; довідка видана на підставі особових рахунків за 1993-1995 роки та містить печатку підприємства;
- довідка від 25.03.2005 року №143 видана Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІМ», підписано керівником ТОВ «ДІМ» Медведовським М.О. та головним бухгалтером Базаленко З.А. В довідці розписано по місяцям суму заробітку з розшифруванням (грн.) за 1995,1996,1997,1998,1999 рік включно. У довідку не включені виплати одноразового характеру, необумовлені діючою системою праці, перелік яких затверджується КМ України. Довідка видана на підставі особових рахунків за 1995-1999 роки та містить печатку підприємства;
- довідка від 23.05.2003р. №38 видана Акціонерним товариством закритого типу «Укрекологія». Підписано керівником Акціонерним товариством закритого типу «Укрекологія» Медведовським М.О. та головним бухгалтером Белуха М.Г.. В довідці розписано по місяцям суму заробітку з розшифруванням (грн.) за 1998,1999 роки. У довідку не включені виплати одноразового характеру, необумовлені діючою системою праці, перелік яких затверджується КМ України. Довідка видана на підставі особових рахунків за 1998-1999 роки, та містить печатку підприємства.
Крім того, періоди роботи позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Беркут ЛТД», Товаристві з обмеженою відповідальністю «ДІМ» та у Акціонерному товаристві закритого типу «Укрекологія» підтверджується записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 31.10.1985 року.
Суд зазначає, що згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Згідно із частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Проте, відповідачем не надано до суду доказів вчинення ним дій щодо перевірки обґрунтованості видачі довідок про заробітну плату №78 від 10.07.1995 року, №143 від 25.03.2005 та № 38 від 23.05.2003 року, які підтверджують, що позивач працював на підприємствах та отримував заробітну плату.
Крім того, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження скасування довідок №78 від 10.07.1995 року, №143 від 25.03.2005 та № 38 від 23.05.2003 року або того, що записи, зазначені в них є такими, що не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням закону.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зарахуванні розміру заробітку за: -1993, 1994, 1995 роки згідно довідки про заробітну плату №78 від 10.07.1995 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Беркут ЛТД» за 1993-1995 роки; 1995,1996,1997,1998,1999 роки згідно довідки про заробітну плату №143 від 25.03.2005 роки видане Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІМ» за 1995-1999 роки; - 1998, 1999 роки згідно довідки про заробітну плату № 38 від 23.05.2003 року видане Акціонерним товариством закритого типу «Укрекологія» 1998-1999 роки, при визначенні розміру пенсії за віком .
Щодо вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням відомостей про заробіток за: - 1993, 1994, 1995 роки викладений в довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «Беркут ЛТД» про заробіток для обчислення пенсії №78 від 10.07.1995 року; - 1995, 1996, 1997, 1998, 1999 роки викладений в довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМ» про заробіток для обчислення пенсії №143 від 25.03.2005 року; - 1998, 1999 роки викладений в довідці Акціонерного товариства закритого типу «Укрекологія» про заробіток для обчислення пенсії №38 від 23.05.2003 року, суд зазначає наступне.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Крім того, приписами статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 по справі №1-12/2003).
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, з урахуванням відомостей про заробіток за: - 1993, 1994, 1995 роки викладений в довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «Беркут ЛТД» про заробіток для обчислення пенсії №78 від 10.07.1995 року; - 1995, 1996, 1997, 1998, 1999 роки викладений в довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМ» про заробіток для обчислення пенсії №143 від 25.03.2005 року; - 1998, 1999 роки викладений в довідці Акціонерного товариства закритого типу «Укрекологія» про заробіток для обчислення пенсії №38 від 23.05.2003 року.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 992,40 грн., бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зарахуванні розміру заробітку за: -1993, 1994, 1995 роки згідно довідки про заробітну плату №78 від 10.07.1995 року виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Беркут ЛТД» за 1993-1995 роки; 1995,1996,1997,1998,1999 роки згідно довідки про заробітну плату №143 від 25.03.2005 роки видане Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІМ» за 1995-1999 роки; - 1998, 1999 роки згідно довідки про заробітну плату № 38 від 23.05.2003 року видане Акціонерним товариством закритого типу «Укрекологія» 1998-1999 роки, при визначенні розміру пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням відомостей про заробіток за: - 1993, 1994, 1995 роки викладений в довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «Беркут ЛТД» про заробіток для обчислення пенсії №78 від 10.07.1995 року; - 1995, 1996, 1997, 1998, 1999 роки викладений в довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМ» про заробіток для обчислення пенсії №143 від 25.03.2005 року; - 1998, 1999 роки викладений в довідці Акціонерного товариства закритого типу «Укрекологія» про заробіток для обчислення пенсії №38 від 23.05.2003 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв