Справа № 300/1606/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 300/1606/22 пров. № А/857/10038/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року в справі №300/1606/22 (головуючий суддя Кафарський В.В., м. Івано-Франківськ) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, в якому просила: а) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті заяви-розрахунку від 14.02.2022 на виплату допомоги по вагітності та пологах, відмови у нарахуванні та виплаті допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності від 28.12.2021 № 2273011-1.1;

б) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити кошти соціального страхування на оплату допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності від 28.12.2021 № 2273011-1.1, згідно із заявою-розрахунком від 14.02.2022 в розмірі 26 904,78 гривень.

Рішенням від 27 травня 2022 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області щодо відмови у виплаті страхових виплат застрахованій особі ОСОБА_1 на підставі листка непрацездатності від 28.12.2021 № 2273011-1.1.

Зобов`язав Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити кошти соціального страхування на оплату допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1 на підставі листка непрацездатності від 28.12.2021 № 2273011-1.1.

Також стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого нею судовий збір в розмірі 630 грн 60 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що застрахована особа, яка є фізичною особою-підприємцем, що одночасно працює як найманий працівник за основним місцем роботи, та за яку сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цим місцем роботи, - реалізує свою право на отримання страхових виплат за цим основним місцем роботи.

Поряд з цим, апелянт вважає, що фізичні особи-підприємці, за яких за основним місцем роботи сплачено єдиний внесок в розмірі не менше мінімального, не мають законних підстав для сплати за себе страхового внеску, позаяк такі фізичні особи-підприємці не підпадають під визначення застрахованої особи, а тому відсутні підстави для прийняття та фінансування заяв-розрахунків таких осіб.

Також відповідач не погоджується із визначенням у заяві-розрахунку розміру суми допомоги по вагітності та пологах.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 26.08.2021 зареєстрована як фізична особа-підприємець, основний вид економічної діяльності 70.22 „Консультування з питань комерційної діяльності й керування (основний), 62.02. „Консультування з питань інформатизації, 63.11 „Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльності, 73.20 „Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки, 82.30 „Організування конгресів і торговельних виставок, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 10-11) та сплачувала ЄСВ.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Неомед 2007 видало позивачу ОСОБА_1 листок непрацездатності № 2273011-1.1 у зв`язку із вагітністю за період з 28.12.2021 по 02.05.2022 (а. с. 9).

ФОП ОСОБА_1 подала до Галицького відділення УВД ФСС у Івано-Франківській області заяву-розрахунок про виплату допомоги по вагітності та пологах у сумі 26 904,78 грн.

Листом від 24.02.2022 № 16.1-15/32/1 відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті допомоги по вагітності та пологах за заявою-розрахунком від 14.02.2022, оскільки позивач як ФОП не є платником ЄСВ і не є застрахованою в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому не має права на отримання вказаної допомоги як ФОП за листком непрацездатності (а. с. 35).

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивач, сплачуючи єдиний соціальний внесок як фізична особа-підприємець, має право на компенсацію втрати доходу від підприємницької діяльності за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тому відмова відповідача у виплаті матеріального забезпечення за рахунок Фонду соціального страхування з тих підстав, що позивач отримає таку виплату за місцем праці як основний працівник є безпідставними.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон № 1105-XIV).

Пунктом 3, 4, 11, 12, 14 частини 1 статті 1 Закону № 1105-XIV встановлено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 16 Закону № 1105-XIV застраховані особи мають право, зокрема, отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

В силу статті 18 Закону № 1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 1105 право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

З наведеного можна дійти висновку, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають одночасно особи, які працюють, як на умовах трудового договору (контракту) (наймані працівники), так і фізичні особи - підприємці та мають право на отримання допомоги, як з настанням страхового випадку в період роботи, так і під час зайняття підприємницькою діяльністю.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 20 Закону № 1105 за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по вагітності та пологах.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 1105-XIV допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

За положенням частини 1 статті 31 Закону № 1105-XIV підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Отже, позивачка має право на отримання допомоги по вагітності та пологам, яке виникло з моменту початку відпустки у зв`язку із вагітністю та пологами - з 28.12.2021.

Пунктами 4 - 6 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 12 (далі - Порядок № 12) передбачено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам та окремих виплат потерпілим на виробництві здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення та окремих виплат потерпілим на виробництві за їх видами. Форма заяви-розрахунку наведена у додатку 1 до цього Порядку. Страхувальник подає заяву-розрахунок до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за своїм місцезнаходженням чи місцем проживання. Заява-розрахунок надається страхувальником в паперовому вигляді особисто до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, або надсилається в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису.

Матеріали справи свідчать, що позивачем подано до Галицького відділення Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.08.2021 та 02.12.2021; листок непрацездатності від 28.12.2021 № 2273011-1.1; заяву-розрахунок від 14.02.2022; витяг № 4 з реєстру платників єдиного податку від 11.01.2022; витяг з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами від 28.01.2022; довідку від 26.01.2022 № 21 про відсутність заборгованості з обов`язкових платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи; декларацію з єдиного податку за 2021 рік з додатком № 1 щодо сплати ЄСВ з квитанцією від 18.01.2022 № 2; довідку форми ОК-7 від 28.01.2022; банківські виписки про сплату та перерахування ЄСВ до бюджету; реквізити спеціально відкритого рахунку для зарахування допомоги по вагітності та пологах. Станом на момент подачі документів (14.02.2022) позивачка згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

З огляду на наведене вище, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач, сплачуючи єдиний соціальний внесок як фізична особа-підприємець, має право на компенсацію втрати доходу від підприємницької діяльності за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

Як на підставу апеляційного оскарження, відповідач покликається на те, що застрахована особа, яка є фізичною особою-підприємцем та одночасно працює як найманий працівник за основним місцем роботи, та за яку сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цим місцем роботи, - реалізує свою право на отримання страхових виплат лише за цим основним місцем роботи

Аналогічні (тотожні) мотиви викладені у листі-відповіді №16.1-15/32/1 від 24.02.2022, яким оформлена відмова позивачці у допомозі по вагітності та пологах за заявою-розрахунком від 14.02.2022 року.

Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно з ч. 6 ст. 4 Закону № 2464-VI в редакції, що набрала чинності 01.01.2021, особи, зазначені в пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, вставленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

На переконання колегії суддів, звільнення від сплати за себе, фізичних осіб-підприємців, які мають основне місце роботи за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску, не позбавляє фізичну особу-підприємця права на компенсацію втрати доходу від підприємницької діяльності за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, позаяк страхові внески за звітний період фактично були сплачені такою особою, що підтверджується відповідними доказами.

Визначальною категорією, що слугує підставою для нарахування допомоги по вагітності та пологах, є база нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду. При цьому розмір допомоги по вагітності та пологах позивачки повинен вираховуватись з огляду на сплачені страхові внески, як під час роботи найманим працівником, так і під час зайняття підприємницькою діяльністю, та виходячи з пропорційності внесків, сплачених за кожним з зазначених місць роботи.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила ЄСВ за період провадження підприємницької діяльності, про що надано довідку про відсутність заборгованості зі сплати ЄСВ станом на 14.02.2022 № 80 (а.с.15).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні будь-які підстави для не нарахування та невиплати соціальної допомоги по вагітності та пологам, а тому відмова у виплаті допомоги по вагітності та пологах позивачці як фізичній особі-підприємцю з підстав отримання такої виплати за місцем праці як найманому працівникові є протиправною.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт також покликається на незгоду з визначенням розміру суми допомоги по вагітності та пологах.

В даному контексті слід зазначити, що відповідно до пункту 8 Порядку № 12 робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наявність у Фонді зареєстрованого нещасного випадку або профзахворювання (у разі проведення виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей), правильності нарахування виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку. Робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення у разі потреби має право здійснювати обмін інформацією зі страхувальником шляхом направлення запиту щодо уточнення інформації, наведеної у заяві-розрахунку. У разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення. Перевірка заяви-розрахунку, надання рекомендацій за її результатами, фінансування заяви-розрахунку або надання обґрунтованої відмови у її прийнятті здійснюється робочими органами Фонду або їх відділеннями протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

З аналізу листа-відповіді №16.1-15/32/1 від 24.02.2022, яким оформлена відмова позивачці у виплаті допомоги по вагітності та пологах за заявою-розрахунком від 14.02.2022 року чітко вбачається, що єдиною підставою для відмови слугувала реалізація позивачкою права на допомогу по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах за основним місцем роботи. Інші мотиви відмови в листі-відповіді №16.1-15/32/1 від 24.02.2022 відсутні.

Отже, суб`єкт владних повноважень посилатися на мотиви, які не були покладені в основу оспорюваної відмови.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу відповідача, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини й громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної та передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Водночас відповідач, всупереч приписам пункту 8 Порядку № 12, відповідно до якого у разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення, не зазначив про помилковий, на його думку, розрахунок суми допомоги по вагітності та пологах та не повернув страхувальнику розрахунок з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення.

При цьому, відповідно до резолютивної частини рішення суду першої інстанції Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області зобов`язано нарахувати та виплатити кошти соціального страхування на оплату допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1 на підставі листка непрацездатності від 28.12.2021 № 2273011-1.1, без зазначення конкретної суми такої допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, частково задовольняючи адміністративний позов, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року в справі №300/1606/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов