Справа № 640/2654/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2654/22 Суддя (судді) першої інстанції: Гарник К.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, ГУ ПФУ в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2022 р. позовну заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у письмовому провадженні на 02.11.2022.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до норм ч. 2 ст. 312 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2022 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених судом недоліків. Копія ухвали суду від 24 січня 2022 року направлена на адресу позивача, зазначену у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 , проте, конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в якому була відправлена копія ухвали суду від 24 січня 2022 року, повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «повернуто». Суд констатував, що позивач не відмовлявся отримати судове рішення, проте і судом виконані усі передбачені чинним процесуальним законодавством заходи для повідомлення скаржника про прийняте рішення, тож, виникла ситуація, яка не передбачена Кодексом адміністративного судочинства України. Фактично, законодавцем створено ситуацію, коли після повернення конверту із судовим рішенням з позначкою «за закінченням терміну зберігання» або «повернуто» суди не можуть прийняти жодного рішення, оскільки таке судове рішення не вважається врученим і відлік будь-якого строку (оскарження, усунення недоліків тощо) не починає свій перебіг. Тобто, судом виконані усі залежні від нього дії для повідомлення позивача про необхідність усунення виявлених недоліків позовної заяви, проте позивачем ухвала суду не отримана з невідомих причин.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції мав врахувати те, що на конверті, що повернувся назад до суду, відсутня будь-яка відмітка поштового органу з причинами повернення поштового відправлення; повертаючи позовну заяву, суд мав пересвідчитись у вичерпанні всіх можливих способів повідомити позивача про залишення позовної заяви без руху, зокрема, шляхом направлення ухвали суду засобами електронної пошти чи телефонного зв`язку.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з тим, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно змісту частини п`ятої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Згідно частини 11 цієї ж статті, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Порядок доставки поштових відправлень регламентований Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), згідно з пунктом 2 якого адресатом є - фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, прізвище, ім`я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні в спеціально призначеному для цього місці; одержувачем - адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом; повідомлення про вручення поштового відправлення - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача.

Пункт 91 Правил, встановлює, що інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

За бажанням адресата реєстроване поштове відправлення, поштовий переказ можуть бути доставлені йому за поштовою адресою, зазначеною відправником, кур`єром за додаткову плату.

Пунктом 116 Правил, встановлено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, після чого повертаються відправнику.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У справі, що розглядається Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 24.01.2022 позовну заяву залишив без руху, та надав п`ятиденний строк для усунення недоліків вказаної позовної заяви. Копія вказаної ухвали була направлена на адресу позивача, що вказана у позовній заяві. Проте, поштове відправлення було повернуто до суду: Відомостей про повторне надіслання копії ухвали, матеріали справи не містять.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. Одночасно суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Тобто, позовна заява повертається з підстав, передбачених частиною другою першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, при настанні двох взаємопов`язаних умов: 1) не усунення недоліків, на які вказав суд; 2) закінчення встановленого судом строку для усунення недоліків скарги.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що копія ухвали суду про залишення позовної заяви без руху направлялася позивачу на адресу зазначену в позовній заяві. Відомостей щодо отримання позивачем ухвали суду про залишення позовної заяви без руху оскаржуване рішення та матеріали справи не містять, як і не містять відомостей про повторне направлення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши конверт (поштове відправлення), якими позивачу надісланно копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, останній повернувся до суду взагалі без відмітки поштового органу (довідки) з причинами такого повернення. Тобто, стверджувати про пасивні дії зі сторони позивача по отриманню ухвали суду, за даних обставин, стверджувати не вбачається за можливе.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, вказав про факт надіслання ухвали про залишення позовної заяви без руху, однак не дослідив факт отримання/неотримання поштового відправлення та причини повернення рекомендованого повідомлення про вручення судового рішення, які на конверті не зазначені взагалі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що положення Кодексу адміністративного судочинства України, не передбачають повернення рекомендованих листів без відмітки поштового органу, адже це не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист. Отже, наведене не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема, не визначає чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання.

У цьому висновку, колегія суддів звертається до позиції Верховного Суду щодо послідовного застосування норм статті 251 КАС, сформульовану у постановах від 10 лютого 2022 року у справі № 540/1540/20, від 23 грудня 2021 року у справі № 640/5058/20, від 04 листопада 2021 року у справі № 826/4978/16, від 29 грудня 2020 року у справі № 640/21490/19, від 27 лютого 2020 року у справі № 814/1469/17 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18, але не виключно. Також, питання належності вручення процесуальних документів учасникам справи було предметом неодноразового аналізу Верховним Судом, зокрема у постановах від 01 липня 2021 року у справі № 522/3546/20, № 802/118/17-а, від 17 червня 2021 року у справі № 420/2097/20), від 09 квітня 2021 року у справі № 500/90/19, від 31 березня 2021 року у справі № 240/13092/20), від 28 січня 2021 року у справі № 260/1888/20, від 31 жовтня 2019 року у справі № 760/22516/18, де Верховний Суд зазначив про необхідність застосування положень підпункту 15.15 пункту 15 пункту 1 розділу VІІ Перехідні положення КАС та вручення судових рішень судами в паперовій формі.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сформульовану в рішенні від 08 листопада 2018 року, у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що повернення поштового відправлення, яким позивачу направлено копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, без відмітки поштового органу про причини невручення поштового відправлення (а.с. 12), не може свідчити про обізнаність позивача щодо її існування та як наслідок, наявності у нього можливості виконати таку ухвалу суду шляхом усунення недоліків позовної заяви, визначених у цій ухвалі у встановлений судом строк.

Крім того, колегія суддів враховує й те, що суд першої інстанції не вжив всіх наявних способів повідомити позивача про залишення позовної заяви без руху, зокрема, шляхом направлення копії судового рішення засобами електронної пошти та телефонного зв`язку, які вказувались позивачем у позовній заяві та були відомі суду першої інстанції.

Інших доказів, які б достовірно вказували на момент вручення скаржнику копії ухвали суду першої інтенції про залишення позовної заяви без руху матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги на підставі на підставі четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до порушення норм процесуального права.

Згідно п. ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення передчасно, що призвело до створення перешкоди у реалізації позивачем права на доступ до правосуддя, а тому, на даному етапі, наявні підстави для його скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2022 р. - скасувати.

Справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

Я.М. Василенко