Справа № 520/7826/21
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 р.Справа № 520/7826/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника відповідача: Павлович Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.08.21 по справі № 520/7826/21

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 24.02.2021: №0-2004 на суму 6129,85 грн., №0-2004 на суму 11382,07 грн., №0-2004 на суму 2460,35 грн., №0-2004 на суму 11305,98 грн., №0-2004 на суму 11361,41 грн., №0-2004 на суму 11545,53 грн., №0-2004 на суму 8477,37 грн., №0-2004 на суму 6560,13 грн., №0-2004 на суму 11230,15 грн., №0-2004 на суму 11472,25 грн.

- стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних рішень податкового органу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 24.02.2021: №0-2004 на суму 6129,85 грн., №0-2004 на суму 11382,07 грн., №0-2004 на суму 2460,35 грн., №0-2004 на суму 11305,98 грн., №0-2004 на суму 11361,41 грн., №0-2004 на суму 11545,53, №0-2004 на суму 8477,37 грн., №0-2004 на суму 6560,13 грн., №0-2004 на суму 11230,15 грн., №0-2004 на суму 11472,25 грн.

Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 9080, грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

06.10.2022 представником позивача подано до Другого апеляційного адміністративного суду заяву в якій вказано, що сторона позивача не заперечує проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Крім того, 06.10.2022 позивачем подано до суду апеляційної інстанції заяву про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження факту, що позивачем у звітний період здійснювалась господарська діяльність з розведення свиней на власній фермі - об`єктах нерухомого майна щодо яких оскаржуються податкові повідомлення-рішення відповідача до якої долучено копії видаткових накладних, акти приймання-передачі ВІЗ.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримала свою правову позицію по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 04.04.2003 по 16.11.2018 та з 01.07.2019 і по теперішній час зареєстрований як фізична особа - підприємець (номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 2 009915), перебуває на обліку в ГУ ДПС у Харківській області як платник податків та здійснює господарську діяльність за наступними видами економічної діяльності (КВЕД): 01.46 Розведення свиней (основний); 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Позивач є власником комплексу нежитлових будівель: ферма № 103, площею 1209,4 кв.м., ферми № 112, площею 1271,6 кв.м., ферми № 113, площею 1306,3 кв.м., ферми № 117, площею 1211,6 кв.м., ферми № 98 площею 1203,5 кв.м., ферми № 100 площею 1270,8 кв.м., ферми № 115, площею 1270.8 кв.м., розташованих в АДРЕСА_1 , гідно із свідоцтвом про право власності від 13.09.2005.

Крім того, позивач є власником свинарного цеху площею 1229 кв.м., будинку твариноводства площею 80,1 кв.м., кормоцеху № 125, площею 902,4 кв.м.; ферми № 109, площею 1286,7 кв.м., гаражу, площею 538.1 кв.м., ферми № 121, площею 261,9 кв. м., ветеринарного блоку № 141, площею 87,3 кв.м., свинарника № 2 площею 1221,2 кв.м., зерносховища, площею 630,1 кв.м., пункту штучного запліднення № 142, площею 119,1 кв.м., ферми № 114, площею 589,6 кв.м., розташованих в АДРЕСА_1 , згідно із свідоцтвом про право власності від 13.09.2005.

На адресу позивача надійшли оскаржувані податкові повідомлення-рішення контролюючого органу, якими визначено позивачу суми податкового зобов`язання за призначенням платежу - «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичною особою, яка є власником об`єкта», за податковий період 2019 рік.

Не погодившись з прийнятими податковим органом рішеннями, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно пп. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Положеннями пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (пп. «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України в редакції Закону № 2628-*УІІІ від 23.11.2018).

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Податкового кодексу України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Згідно з п. 30.2 ст. 30 Податкового кодексу України, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків, відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Відповідно до пп. 14.1.1291 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі промислові та склади.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна"; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробств»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. До класу (код 1272) «Будівлі для культової та релігійної діяльності» належать. зокрема, церкви, каплиці, мечеті, синагоги.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту - платнику.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме споруди сільськогосподарських товаровиробників не може бути підставою для звільнення від оподаткування.

Законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у сільськогосподарській діяльності), а й з використанням цієї будівлі у сільськогосподарській діяльності.

Тобто, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі та використання цієї будівлі за її призначенням.

Враховуючи, що основним видом економічної діяльності позивача є розведення свиней, а зазначені нежитлові будівлі, що належить позивачу на праві власності та на які за оскаржуваними податковими рішеннями-повідомленнями нараховані відповідачем податкові зобов`язання, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником при розведенні свиней, то суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що у даному випадку вказані будівлі не є об`єктом оподаткування, відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

Матеріали справи не містять доказів того, що вказані об`єкти нерухомості позивачем здаються в оренду, лізинг чи позичку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис», виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно - правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи- підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності.

Сільськогосподарським товаровиробником може бути як фізична так і юридична особа, яка є платником єдиного податку, так і та. що знаходиться на загальній системі оподаткування.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 17.02.2020 у справі № 820/3556/17, від 10.04.2020 у справі № 823/1751/17, від 24.04.2020 року у справі №540/2206/19. від 17.02.2021 у справі №820/3707/17 та від 22.04.2021 у справі №822/3289/17.

З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними з тих підстав, що нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності, не є об`єктом оподаткування, оскільки використовується позивачем (як фізичною особою-підприємцем) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником для розведення свиней, відтак підлягають скасуванню, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 по справі №520/7826/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 02.11.2022 року