Справа № 360/742/22
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2022 року Справа № 360/742/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 28 січня 2022 року надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні ВП № 65415907 від 14.01.2022 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.05.2021 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження №65415907 з примусового виконання виконавчого листа № 360/3794/19, виданого 30.12.2020 Луганським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за віком за період з 10.08.2018 по 28.02.2019 в сумі 21395,22 грн на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Позивач повідомив відповідача про те, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №360/3794/19 нарахована сума пенсії за період з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2019 року в сумі 19132,41 грн.

Окрім того, зазначена сума пенсії внесена до реєстру судових рішень 04.06.2020, тобто ще до відкриття виконавчого провадження. Сума пенсії за серпень 2019 року в сумі 2262,81 грн була виплачена до негайною виконання у січні 2020 року. Виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться щомісячно на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Бюджетом Пенсійного фонду України на 2022 рік з урахуванням норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, виплата коштів на виконання рішення Луганською окружного адміністративного суду від 24.09.2019 по справі №360/3794/19 буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень, для здійснення відповідних виплат.

Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Позивач не погоджується з зазначеною постановою про накладення штрафу, вважає її безпідставною, незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства та має бути скасована судом. Зокрема, позивач зазначає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Позивач вважає постанову відповідача від 14.01.2022 № 65415907 протиправною, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також в позовній заяві представник позивача просить суд розглянути справу без його участі.

18.02.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 № 360/3794/19 про зобов`язання Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за віком за період з 10 серпня 2018 року по 28 лютого 2019 року в сумі 21395,22 грн на рахунок, відкритий у акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України".

14.05.2021 державний виконавець, керуючись ст. ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження No 65415907. Копії постанови направлено боржнику для виконання, стягувану - для відома.

24.11.2021 державним виконавцем направлено до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

24.12.2021 на адресу відділу надійшла ухвала Луганського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року No 360/3794/19 про заміну сторони виконавчого провадження, якою замінено боржника з Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ).

24.12.2021 державним виконавцем, керуючись вимогами до ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

Державним виконавцем направлено вимоги боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду.

14.01.2022 до державного виконавця надійшла відповідь боржника, з якої встановлено, що в частині негайного виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі No 360/3794/19, яке набрало законної сили 24.10.2019, а саме виплати пенсії у межах суми за один місяць, ОСОБА_1 отримала місячній розмір пенсії за серпень 2018 року у січні 2020 року на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві «Державний Ощадний банк України». Пенсії за період з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2019 року, обліковано управлінні та буде виплачуватися на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України постановою № 1165 від 10.11.2021 року. В період з березня 2019 року та по теперішній час ОСОБА_1 пенсія нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі. Доказів на підтвердження виконання рішення суду з вказаним листом не надіслано.

Враховуючи вищезазначене, 14.01.2022 державний виконавцець, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону, виніс постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн., оскільки боржник не підтвердив виконання рішення суду належними доказами, де також було зазначено про обов`язок боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржене рішення прийняте ним на підставі вимог чинного законодавства з метою забезпечення належного виконання рішення суду у встановлені законом строки.

У відзиві представник відповідача просив суд розглянути справу без його участі.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 15 лютого 2022 року відкрито провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановленого статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України на 24 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року вирішено подальший розгляд адміністративної справи № 360/742/22 здійснювати на підставі її матеріалів в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки обидві сторони надали суду клопотання про розгляд справи про розгляд справи за їх відсутності, враховуючи положення вказаної норми КАС України, суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі № 360/3794/19 позов ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за віком за період з 10 серпня 2018 року по 28 лютого 2019 року в сумі 21395,22 грн. Зобов`язано Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за віком за період з 10 серпня 2018 року по 28 лютого 2019 року в сумі 21395,22 грн на рахунок, відкритий у акціонерному товаристві Державний ощадний банк України. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.). Рішення суду звернуто до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 2262,81 грн (дві тисячі двісті шістдесят дві грн 81 коп.).

З даних КП «ДСС» вбачається, що Луганським окружним адміністративним судом 30.12.2020 видано виконавчий лист щодо зобов`язання Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за віком за період з 10 серпня 2018 року по 28 лютого 2019 року в сумі 21395,22 грн на рахунок, відкритий у акціонерному товаристві Державний ощадний банк України.

14.05.2021 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65415907.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 28.05.2021 № 1200-0402-5/12858 повідомило відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що управлінням після отримання рішення суду, проведено нарахування пенсії з 01.09.2018 по 28.02.2019 в сумі 19132,41 грн та включено на додаткову відомість січня 2020 року типу 8 борг за рішення суду, яка буде виплачена після отримання фінансування на даний вид виплат. Сума пенсії за серпень 2018 року у розмірі 2262,81 грн в межах негайного виконання за 1 місяць виплачена на додаткову відомість січня 2020 року. Виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться щомісячно на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Цей лист свідчить, що в січні 2020 пенсійним органом здійснена виплата визначеної судом суми пенсії в частині негайного виконання рішення суду за 1 місяць. А також в січні 2020 на виконання рішення суду пенсійним органом вчинені дії щодо включення визначеної судом суми заборгованості на додаткову відомість січня 2020 року типу 8 борг за рішення суду, яка мала бути виплачена після отримання фінансування на даний вид виплат.

Доказів відсутності фінансування для погашення заборгованості, включеної в додаткову відомість січня 2020 року, пенсійний орган ані державному виконавцю, ані суду під час розгляду цієї справи не надав. Також не надав доказів, що свідчать про виконання такого рішення суду повністю та виплату вказаної заборгованості.

Крім того, зазначений лист свідчить про те, що з початку відкриття виконавчого провадження ВП № 65415907 позивачу - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області було відомо про його наявність і саме він здійснював облік невиконаного рішення суду та нарахування виплат пенсії ОСОБА_1 як правонаступник Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі № 360/3794/19 задоволено заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 360/3794/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Замінено боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у справі № 360/3794/19, виданого Луганським окружним адміністративним судом 30 грудня 2020 року, про зобов`язання Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за віком за період з 10 серпня 2018 року по 28 лютого 2019 року в сумі 21395,22 грн на рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві Державний ощадний банк України, зі Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Сторони визнають ті обставини, що 24.12.2021 державний виконавець, на підставі ухвали суду виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження та направив вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду.

14.01.2022 до державного виконавця надійшла відповідь боржника, в якій зазначено, що в частині негайного виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі № 360/3794/19, яке набрало законної сили 24.10.2019, а саме: виплати пенсії у межах суми за один місяць, ОСОБА_1 отримала місячній розмір пенсії за серпень 2018 року у січні 2020 року на рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві «Державний Ощадний банк України». Пенсія за період з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2019 року, обліковано управлінні та буде виплачуватися на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України постановою № 1165 від 10.11.2021. В період з березня 2019 року та по теперішній час ОСОБА_1 пенсія нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі.

Заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про накладення штрафу від 14.01.2022 ВП № 65415907 у розмірі 5100 грн, оскільки боржник не підтвердив виконання рішення суду в повному обсязі та не надав державному виконавцю належних доказів на підтвердження наявності таких обставин.

Копії зазначених документів надані також разом з позовом.

Також позивачем до позову надано скріншот відомості про наявність невиконаних судових рішень та скріншот з програми, до якої внесено інформацію про наявність заборгованості за рішенням суду від 24.09.2019 у справі № 360/3794/19. Однак зазначений скріншот зроблено 21.01.2022, про що свідчить дата в його правому нижньому кутку, тому він не може бути належним доказом виконання позивачем вимог порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України постановою № 1165 від 10.11.2021, станом на дату прийняття відповідачем оскарженого рішення 14.01.2022.

В будь якому разі позивач не надав суду беззаперечних доказів, отже не довів суду того факту, що з січня 2000 року протягом перебування рішення суду на виконанні у пенсійного органу, в тому числі під час примусового виконання цього рішення, ним вчинені всі необхідні і достатні дії для його належного виконання в повному обсязі в найкоротші строки.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року в справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року в справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року в справі № 420/70/19.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області рішення суду у справі № 360/3794/19/20 у встановлений державним виконавцем строк повністю не виконано, оскільки нарахована сума за період з 01.09.2018 по 28.02.2019 в сумі 19132,41 грн не виплачена.

При цьому, як вбачається з додаткової відомості січня 2020 року позивачем до неї включено борг за рішенням суду по справі № 360/3794/19.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», яка набрала законної сили з 01 квітня 2021 року, було затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку (далі - Порядок).

Також цією постановою затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема до пунктів 4 та 6 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280.

Так, згідно з пунктом 4 та абзацом дев`ятим пункту 6 Положення, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань:

розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

З вищевказаних положень слідує, що з 01 квітня 2021 року фінансування пенсійних виплат здійснюється безпосередньо Пенсійним фондом України та не віднесено до компетенції ГУПФУ в Луганській області.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі Порядок № 1165).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1165 цим Порядком визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - отримувачі).

Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у cформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів) (пункт 2 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1165 пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

З вищевказаних положень слідує, що виділення коштів на виплату стягувачу пенсії минулих періодів за рішенням суду від 24 вересня 2019 року по справі № 360/3794/19 здійснюється з державного бюджету України на відповідний рік та не залежить від ГУПФУ в Луганській області.

Отже, судом встановлено, що на час винесення державним виконавцем постанови від 14 січня 2022 року ВП № 65415907 про накладення штрафу боржником рішення суду фактично не виконано в повному обсязі, та позивач не підтвердив того факту, що ним були здійснені всі необхідні і достатні дії для виконання такого рішення відповідно до вимог чинного законодавства протягом всього періоду перебування в нього такого рішення суду на виконанні (з 27.09.2019 як зазначено в скріншоті від 21.01.2022).

Саме за наявності таких встановлених судом обставин рішення відповідача про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду є обґрунтованим і правомірним.

Щодо невиконання судового рішення за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів суд зазначає, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Україна гарантує виконання будь-яких рішень суду майнового характеру, боржником за яким є державний орган шляхом проведення безумовного списання з рахунків такого органу коштів, в обсязі, достатньому для задоволення вимог стягувача, а у випадку відсутності у державного органу - боржника коштів на рахунках - шляхом списання коштів з Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пунктах 52-54 пілотного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04, від 15.10.2009, ЄСПЛ зазначив, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, пункт 40 ) зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії («Immobiliare Saffi «проти Італії»), заява № 22774/93, пункт 66).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Першого Протоколу (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 № 18966/02).

У пункті 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04,) ЄСПЛ, посилаючись на попередню практику, зазначив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 № 18966/02; рішення у справі «Ромашов проти України», № 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі «Дубенко проти України», № 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі «Козачек проти України», № 29508/04, від 7 грудня 2006 року).

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», № 60750/00, п. 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України», № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі «Крищук проти України», № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Крім того, факт неможливості виконання конкретного рішення суду через недофінансування має бути доведеним, отже підтверджений відповідними доказами, на чому наголошував Верховний Суд в постанові 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20, провадження № К/9901/1673/21.

В силу вимог ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Отже саме позивач мав довести суду та підтвердити належними доказами факт відсутності належного фінансування для виконання такого рішення суду, а також вжиття ним всіх необхідних заходів для здійснення належного своєчасного рішення суду, оскільки він посилається на такі обставини в обґрунтування заявлених вимог.

Відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження цих обставин свідчить про те, що позивач не довів обґрунтованості своїх вимог, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Суд зазначає, що наявність права на отримання відповідних виплат встановлена рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі № 360/3794/19, яке набрало законної сили, і це право не може бути скасоване/обмежено з підстав відсутності фінансування такого виду виплат з державного бюджету.

Посилання відповідача, як уповноваженого державою органу, в обґрунтування невиконання судового рішення на нестачу бюджетних коштів, на переконання суду, є неприйнятним та неприпустимим, оскільки призводить до підриву самої концепції верховенства права.

Зважаючи на викладене, суд встановив, що постанова державного виконавця від 14.01.2022 ВП 65415907 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн у повній мірі відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2481,00 грн, понесені позивачем при зверненні до суду з цим адміністративним позовом, не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 14.01.2022 ВП 65415907 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Шембелян