Справа № 640/8682/22
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 року м. Київ № 640/8682/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа: Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві Управління ДКСУ у Печерському районі міста Києва
про визнання протиправний дій і та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо невинесення подання до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі- продажу) нерухомого майна у розмірі 13 725 грн 90 коп. відповідно до квитанції від 10.06.2021 № 10-1327048/1/С;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна у розмірі 13 725 грн 90 коп. відповідно до квитанції від 10.06.2021 № 10-1327048/1/С.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що 09.06.2021 придбав квартиру АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу, укладеного із ОСОБА_2 , і посвідченим приватним нотаріусом, зареєстрованим в реєстрі за № 529 (надалі - Договір) та набув право власності на неї, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.06.2021 за № 260736801.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 3 Договору, продаж квартири вчинено за 1 372 590 грн.

Позивач стверджує, що квартира, що є предметом Договору, є першим нерухомим майном (житлом), придбаним ОСОБА_1 .

Позивач додає, що при нотаріальному посвідченні Договору, ОСОБА_1 , нотаріусу сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % від вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 13 725 грн 90 коп., що оформлено квитанцією № 10-1327048/1/С від 10.06.2021, яка підтверджує факт сплати ОСОБА_1 збору у розмірі 1 % від вартості об`єкту нерухомого майна на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 13 725 грн 90 коп.

Як зазначає позивач, після отримання квитанції, 15.02.2022 адвокат Старцев Ю.К. на адресу ГУ ПФУ в місті Києві направив заяву про винесення подання до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва на повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Проте, 19.04.2022 на електронну пошту представника позивача надійшов лист ГУ ПФУ в місті Києві №2600/0603-8/38938 від 18.04.2022, яким відмовлено у складанні подання на повернення збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 .

Підставою для відмови, згідно вказаного листа є те, що 23.09.2020 КМ України прийнято постанову № 866, якою пункт 15-2 Порядку № 1740 доповнено підпунктом «в», який визначає порядок надання певних документів нотаріусу під час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, як зазначає позивач, на думку відповідача, проведена ОСОБА_1 сплата збору у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договору купівлі-продажу такого майна, свідчить про те, що майно придбавалося ним не вперше, що встановив нотаріус.

Крім того, в листі зазначено, що заявником подано не повний пакет документів, у зв`язку із чим, відсутні підстави для складання подання на повернення збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 .

Проте, як вважає позивач, така відмова є протиправною, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Позиція відповідача.

Відповідач, посилаючись на положення профільного законодавства, просив відмовити у задоволені позовних вимог, наголосивши на їх необґрунтованості.

По суті зазначає, що звільнення покупця від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування па підставі підпунктів «в» або «г» пункту 15-2 Порядку №1740 можливе за умови наявності зазначених у цих підпунктах інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому обов`язок надання нотаріусу необхідних відомостей та документів (інформації, відомостей, довідок тощо), що необхідні для звільнення від сплати збору, покладається на покупця.

З цього, на думку ГУ ПФУ, випливає, що Позивач, сплативши збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, не скористався правом, яке дозволяє звільнення від сплати останнього на підставі Порядку.

Таким чином, на думку ГУ ПФУ, у зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року № 866, нотаріус при посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна встановлює факт придбавання його вперше (чи не вперше).

Отже, проведена Позивачем сплата збору у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, на думку відповідача, свідчить про те, що майно придбавалося Позивачем не вперше, що встановив нотаріус.

Відповідач зазначає, що в додатках до позовної заяви відсутні документи, що підтверджують право Позивача на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З відзиву вбачається, що враховуючи положення постанови КМ України № 866, позивач, однак, не надав до ГУ ПФУ повного пакету документів, який би свідчив про звільнення позивача від сплати збору.

Між тим, додає, що добровільна сплата позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна свідчить про те, що майно придбавалося не вперше, що встановив нотаріус.

У відповіді на відзив, представник позивача наголосив на правомірності заявлених вимог.

Пояснення третьої особи.

Третя особа підтвердила сплату збору. Просила по суті прийняти рішення відповідно до законодавства.

Встановлені судом обставини.

У даному випадку матеріалами справи підтверджується факт придбання позивачем вищезгаданої квартири.

Зі змісту п. 15 Договору вбачається, що згідно з п. 9 ст. 1, п. 8 ст. 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» позивач (покупець) зобов`язався сплатити суму збору, тобто добровільно погодився на його сплату.

Матеріали справи не містять доказів того, що під час укладання договору позивачем нотаріусу подавалися передбачені постановою КМ України № 866 документи на підтвердження того, що позивач звільнений від сплати збору.

Між тим, 15.02.2022 адвокатом сформована та подана до ГУ ПФУ заява про внесення подання до органу казначейства про повернення суми збору позивачу, оскільки позивач придбаває житло вперше.

До заяви додані: «копія паспортних даних», копія договору та квитанції про сплату збору, витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.06.2021, ордер.

У відповіді від 18.04.2022 ГУ ПФУ звернуло увагу заявника на те, що враховуючи положення постанови КМ України № 866 для цілей звільнення від сплати збору особа подає заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в т.ч. не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).

Звернута увага на те, що до звернення до ГУ ПФУ подано не повний пакет документів. Враховуючи вищезазначене, зазначено, що підстави для складання подання на повернення збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 відсутні.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, відносно застосування норм профільного законодавства, Верховний Суд у постанові від 25.11.2021 у справі № 280/9714/20 висловив таку правову позицію.

Верховний Суд у зазначеній постанові зазначив, що порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР).

Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій на виконання Закону №400/97-ВР регулює Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок №1740), зі змінами, які внесені постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», яка набрала чинності 26 вересня 2020 року, яка набрала чинності 26.09.2020 (далі - Постанова №866).

Згідно з пунктами 15-2, 15-3 Порядку №1740 (у редакції Постанови №866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Верховний Суд дійшов висновку, що аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що з 26 вересня 2020 року визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше, не сплачує збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.

У зазначених положеннях пункту 15-2 Порядку №1740 (в редакції Постанови №866) деталізовано зміст поняття «придбаває житло вперше», яке необхідно розуміти так, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі в результаті приватизації.

Зі змісту пункту 15-2 Порядку №1740 вбачається, що з 26 вересня 2020 року фізична особа звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, якщо подає нотаріусу заяву про те, що вона не має та не набула права власності на житло, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність зареєстрованого права власності на житло, а також дані невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 15-3 Порядку № 1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі скористатися ним вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку №1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду.

Тобто, з 26.09.2020 держава конкретизувала законодавство, яке регламентувало підстави та процедуру звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Зокрема, держава чітко визначила коло осіб, які у розумінні Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування вважаються такими, що придбавають житло вперше (до придбання житла особа не набувала права власності на інше житло в будь-який із перелічених способів: не приватизувала державний житловий фонд, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя); перелік документів, котрі особа повинна зібрати та надати для підтвердження того, що вона вперше придбаває житло.

Починаючи з 26.09.2020 в рамках чинного законодавства держава створила цілком дієвий і зрозумілий механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.

Слід додати, що за таким правовим регулюванням реалізується принцип соціальної справедливості, який у даному випадку полягає у звільненні від обкладання збором саме тих осіб, які не мають свого житла та набувають його вперше.

Однак, як вже зазначалося, під час нотаріального посвідчення договору позивач не скористався правом на подання документів, які б свідчили про його звільнення від сплати збору. Більш того, позивач у договорі добровільно погодився сплатити збір, тобто без примусу.

Що ж стосується подальшого звернення до ГУ ПФУ, слід зазначити, що поданий пакет документів також не відповідав встановленим вимогам для цілей внесення подання про повернення коштів, оскільки не містив заяви позивача відносно того, що він не приватизовував житло, не використовував житлові чеки, не містив документу з місця проживання про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Відтак, у відповідача були відсутні правові підстави для формування подання до отримання повного пакету документів, передбачених, у зв`язку з чим вимоги, заявлені у позовній заяви є передчасними, оскільки станом на час звернення до суду ГУ ПФУ не вчиняло протиправним дій відносно позивача, які б суперечили Порядку № 1740.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем відносно позивача не вчинено протиправних дій, не допущено противоправної бездіяльності, як і не допущено прийняття протиправного рішення, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Наведені позивачем (представником) доводи та надані матеріали, досліджені судом, не спростовують наведених висновків суду та не доводять зворотного. У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

При цьому, відносно судової практики, залучених представником позивачки судових рішень, слід зазначити, що судова практика не стоїть на місці. У багатьох сферах вона еволюціонує і постійно розвивається. Як свідчить і практика ЄСПЛ, Конвенція - це живий організм, і її необхідно тлумачити з урахуванням реалій сьогоднішнього дня. Як зазначив Суд у рішенні «Тайрер проти Сполученого Королівства» від 25 квітня 1978 р. (Tyrer v. the United Kingdom), вперше тлумачити Конвенцію як «живий організм» («живий інструмент») почала Європейська комісія з прав людини, а Суд з таким тлумаченням погодився: «Суд повинен також нагадати, що, як слушно наголосила Комісія, Конвенція є живим інструментом і повинна тлумачитися у світлі умов сьогодення (п. 31)», чим і керується суд у даній справі.

Виходячи з положень ст. 139 КАС України підстав для відшкодування судового збору - немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до приписів статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 111 «Перехідні положення»).

Суддя О.А. Кармазін