Справа № 160/7681/22
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2022 року Справа № 160/7681/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
31.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, періоди роботи за професією підручний сталевара мартенівської печі з 11.02.1992 року по 10.03.1994 року, з 11.03.1994 року по 08.04.1994 року, з 13.02.1996 року по 14.01.1997 року, з 10.11.1997 року по 21.09.1999 року у мартенівському цеху Криворізького металургійного комбінату Криворіжсталь ім. В.І. Леніна та Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату Криворіжсталь, правонаступником всіх прав та обов`язків яких є ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, а також призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05.01.2022 року з виплатою йому недоотриманої пенсії, починаючи з 05.01.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.01.2022 року, у віці 50 років 03 місяців 28 днів, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 13.07.2022 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
13.07.2022 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив, в якій він із наведеними відповідачем у відзиві доводами, поясненнями та запереченнями не погоджується та не визнає в повному обсязі, вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги пред`явлені до належного відповідача та достатньо обгрунтовані та вмотивовані. Також позивач вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення його прав, є зобов`язання відповідача зарахувати до його пільгового стажу періоди роботи з 11.02.1992 року по 10.03.1994 року, з 11.03.1994 року по 08.04.1994 року, з 13.02.1996 року по 14.01.1997 року, з 10.11.1997 року по 21.09.1999 року у мартенівському цеху Криворізького металургійного комбінату «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна та Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», правонаступником всіх прав та обов`язків яких є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до його заяви від 05.01.2022 року і виплатити недоотриману пенсію, починаючи з 05.01.2022 року (з дня звернення за призначенням пенсії). З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Вказаною ухвалою суду розпочато спочатку розгляд адміністративної справи та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 05.10.2022 року.
Відзив на позов від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на адресу суду не надходив.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 05.01.2022 року, ОСОБА_1 , у віці 50 років 03 місяців 28 днів, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявою № 77 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 61 від 12.01.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із недостатністю пільгового стажу позивача. До пільгового стажу заявника за Списком № 1 не зараховано: періоди роботи на посаді підручного сталевара мартенівської печі з 11.02.1992 року по 10.03.1994 року, з 11.03.1994 року по 08.04.1994 року, з 13.02.1996 року по 14.01.1997 року, з 10.11.1997 року по 21.09.1999 року відповідно до довідки від 01.11.2021 року № 1451-1741, виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», оскільки відповідно до витягу з наказу про проведення атестації робочих місць за умовами праці від 09.12.1994 року № 525, наданому для призначення пенсії, право на пільгову пенсію підтверджено машиністу заправних машин та слюсару-ремонтнику, посада підручного сталевара мартенівської печі відсутня. Зазначено, що для зарахування до пільгового стажу даних періодів роботи необхідно надати наказ про атестацію робочих місць та перелік посад, які пройшли атестацію.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та не зарахуванням певних періодів роботи позивача до пільгового стажу, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Гарантії конституційного права людини на соціальний захист визначено в положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі по тексту - Закон №1058-ІV) та Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон №1788-ХІІ).

Частиною першою статті 114 Закону №1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п.1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058).

Аналогічні положення містяться також в пункті «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Отже, відповідно до норми права, яка закріплена статті 114 Закону №1058, обов`язковою умовою для набуття позивачем права на пенсію за віком на пільгових умовах, серед іншого, є: підтвердження шкідливих і важких умов праці за результатами атестації робочого місця.

Згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону №1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12,08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Водночас, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 10.07.1989 року останній у спірні періоди працював у Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна та Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь», правонаступником всіх прав та обов`язків яких є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (вся інформація щодо перейменування підприємств та правонаступництва міститься в трудовій книжці та довідці про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за вих. № 1451-1741 від 01.11.2021 року):

Мартенівський цех виробництво: сталеплавильне

- з 11.02.1992 року по 08.04.1994 року - підручний сталевара мартенівської печі (записи в трудовій книжці № 5, 6);

- з 13.02.1996 року по 14.01.1997 року - підручний сталевара мартенівської печі (запис в трудовій книжці № 8);

- з 10.11.1997 року по 21.09.1999 року - підручний сталевара мартенівської печі (записи в трудовій книжці № 10, 11, 12).

Також позивачем було надано довідку за вих. № 1451-1741 від 01.11.2021 року, виданою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», якою підтверджено факт роботи позивача підручним сталевара мартенівської печі у вказані вище періоди, а також деталізовано інформацію щодо віднесення даної професії до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як вже судом було зазначено, до пільгового стажу заявника за Списком № 1 відповідачем не зараховано: періоди роботи на посаді підручного сталевара мартенівської печі з 11.02.1992 року по 10.03.1994 року, з 11.03.1994 року по 08.04.1994 року, з 13.02.1996 року по 14.01.1997 року, з 10.11.1997 року по 21.09.1999 року відповідно до довідки від 01.11.2021 року № 1451-1741, виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», оскільки відповідно до витягу з наказу про проведення атестації робочих місць за умовами праці від 09.12.1994 року № 525, наданому для призначення пенсії, право на пільгову пенсію підтверджено машиністу заправних машин та слюсару-ремонтнику, посада підручного сталевара мартенівської печі відсутня.

Щодо не зарахування відповідачем періоду роботи позивача за професією «підручний сталевара мартенівської печі» внаслідок відсутності останньої у наказі про проведення атестації робочих місць за умовами праці від 09.12.1994 року № 525, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі по тексту - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз пункту 3 Порядку № 383 свідчить про те, що до 21.08.1992 року підтвердження пільгового стажу за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці не здійснювалось, тому відповідач безпідставно не зарахував позивачу період роботи з 11.02.1992 року по 21.08.1992 року до пільгового стажу з підстав відсутності наказу про проведення атестації.

Також слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Натомість, відповідач не здійснював ніяких запитів на підтвердження спірних періодів роботи позивача та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки.

Слід зазначити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Наказом Міністерства праці і соціальної політики України "Про затвердження роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках" від 21.08.2000 року № 205, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.

Згідно п.1 Порядку та Положення про Державну експертизу умов праці, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 1 грудня 1990 року № 357 державний контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці та віднесення їх до категорії з шкідливим і важкими умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах покладався на органи Державної експертизи умов праці.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій встановлено, що періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У пункті 4.2 Порядку №383 йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку №383 проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Як вбачається з довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за вих. № 1451-1741 від 01.11.2021 року, професію «підручний сталевар мартенівської печі» включено до Списку № 1, розділу III, підрозділу 2а, робітники позиція 1030200а-16760, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 (у редакціях від 11.03.1994 року та 15.11.1994 року, чинних за час роботи позивача у період з 11.03.1994 року по 08.04.1994 року, з 13.02.1996 року по 14.01.1997 року, з 10.11.1997 року по 21.09.1999 року).

Судом встановлено, що з метою з`ясування питання щодо відсутності у наказі про проведення атестації робочих місць від 09.12.1994 року № 525 професії «підручний сталевара мартенівської печі», представник позивача направила адвокатський запит від 24.01.2022 року до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з проханням надати копії документів про атестацію робочих місць та переліку посад, які пройшли атестацію.

За результатами розгляду вищевказаного запиту листом від 27.01.2022 року за вих. № 145-14, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було проінформовано представника позивача, що в «перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад державного металургійного комбінату «Криворіжсталь», працівникам яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах» професія підручний сталевара не була включена, оскільки право на пільгове пенсійне забезпечення для робітників цієї професії передбачено ст. 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ. Водночас, при підготовці довідки від 01.11.2021 року за вих. № 1451-1741, дане підприємство посилається на статтю 114 Закону №1058-IV та Постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 «Про затвердження списків, виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Крім того, додатково зазначено, що з урахуванням статті 56 Закону №1788-ХІІ та п. 5 статті 114 Закону №1058-IV, при призначенні пенсії на пільгових умовах у відповідності до статей 13, 14 Закону №1788-ХІІ проводиться взаємозалік періодів роботи, передбачених цими статтями.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було протиправно не зараховано період роботи позивача підручним сталевара мартенівської печі у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», до пільгового стажу роботи позивача.

На підставі аналізу викладених норм суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 61 від 12.01.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-ІV, відтак вказане рішення підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки професія «підручний сталевара мартенівської печі» віднесена до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також записами № 5, 6, 8, 10, 11, 12 трудової книжки позивача та довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за вих. № 1451-1741 від 01.11.2021 року підтверджено факт роботи позивача за даною професією, викладене свідчить про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 11.02.1992 року по 10.03.1994 року, з 11.03.1994 року по 08.04.1994 року, з 13.02.1996 року по 14.01.1997 року, з 10.11.1997 року по 21.09.1999 року.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що зобов`язавши відповідача врахувати періоди роботи позивача до пільгового стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Частиною 2 ст. 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням ч.2 ст.9 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення та нарахування пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.01.2022 року №77 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у сумі 992,40 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню в сумі 744,30 грн., з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 139, 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 61 від 12.01.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, періоди роботи за професією підручний сталевара мартенівської печі з 11.02.1992 року по 10.03.1994 року, з 11.03.1994 року по 08.04.1994 року, з 13.02.1996 року по 14.01.1997 року, з 10.11.1997 року по 21.09.1999 року у мартенівському цеху Криворізького металургійного комбінату Криворіжсталь ім. В.І. Леніна та Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату Криворіжсталь, правонаступником всіх прав та обов`язків яких є ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 05.01.2022 року №77 про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-ІV, з урахуванням висновків суду в даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, Чернігівська обл., місто Чернігів, вул. П`ятницька, буд.к 83-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 744,30 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна