Справа № 161/13621/22
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/278/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Рудської С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління Патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Комарук Юлії Михайлівни, Управління Патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 22.09.2022 року у м. Луцьку по вул. Яровиця, 17, працівниками поліції було зупинено його транспортний засіб BMW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 , та повідомлено, що ним було порушено вимоги п. 34 ПДР України, а саме: перетин суцільної лінії дорожньої розмітки «1.1.» яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Однак, з інкримінованим правопорушенням він категорично не погодився, а тому попросив у інспектора надати йому відповідні докази. У відповідь на це, співробітник поліції надав для огляду відеозапис, з якого взагалі не можливо встановити його причетність до порушення вимог ПДР України. Після цього, не дивлячись на його заперечення, інспектором було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 5924875 від 22.09.2022 року (далі оскаржувана постанова) відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вважає, що у інспектора не було жодних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому просить суд визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2022 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 16).

26.10.2022 року представником відповідачів було подано до суду відзив на вищевказану позовну заяву. (а.с. 20-25). На обгрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП був зафіксованим на портативний відеореєстратор, який знаходився у службовому автомобілі УПП у Волинській області ДПП. Як наслідок, після зупинки ОСОБА_1 та за наявності обгрунтованих підстав вважати, що останній порушив вимоги п. 34 ПДР України, інспектором було прийнято рішення про розгляд справи про адміністративне правопорушення. В ході здійснення провадження позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, забезпечено можливість надати пояснення, заявити клопотання та знайомитися з матеріалам справи, а також скористатися правничою допомогою. З`ясувавши усі обставини справи та взявши до уваги пояснення ОСОБА_1 , патрульним поліцейським було прийнято рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. У свою чергу, оскаржувана постанова в повній мірі відповідає вимогам закону, а тому у задоволенні адміністративного позову просить відмовити у повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.09.2022 року інспектором роти № 2 батальйону № 1 УПП у Волинській області ДПП сержантом поліції Комарук Ю.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серія ЕАР № 5924875 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 22.09.2022 року о 13 год. 01 хв., в м. Луцьку по вул. Яровиця, 17, керуючи транспортним засобом BMW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки «1.1.», яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямів, чим порушив вимоги п. 34 ПДР України.

Пунктом 34 ПДР України (пп. 34.1) визначено, що горизонтальна розмітка «1.1.» (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2+1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18 4.18 «Суміжні пішохідна та велосипедна доріжки»; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15 Розмітка 1.15 (велосипедний переїзд).

Розмітку «1.1.» (вузька суцільна лінія) перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію «1.1.» для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено судом, позивач свою провину у вчиненні інкримінованого правопорушення, яке кваліфіковане за ч. 1 ст. 122 КУпАП не визнає та ствердив, що вимог ПДР України він не порушував.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, стороною відповідача суду не надано.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, представником відповідачів до відзиву на позовну заяву було долучено відеозаписи з портативних технічних приладів, які були закріплені на форменому одязі інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП у Волинській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 та у салоні службового транспортного засобу, в якому остання пересувалася у складі екіпажу поліції.

Як вбачається із відеозапису із відеореєстратора, встановленого у службовому транспортному засобі УПП у Волинській області ДПП, автомобіль BMW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 рухався по вул. Винниченка, зі сторони пр-ту Волі в напрямку перехрестя на якому організовано рух по колу (пр-т Василя Мойсея пр-т Грушевського вул. Стрілецька вул. Яровиця), на ділянці дороги, яка має дві смуги в одному напрямку. В цей час попереду нього у лівій смузі, якою рухався позивач, знаходився маршрутний транспортний засіб. Одночасно з цим, в правій смузі руху розпочав свій рух інший маршрутний транспортний засіб, який від`їжджав від зупинки громадського транспорту. В момент початку руху останнього, маршрутний транспортний засіб, який рухався попереду ОСОБА_1 , без наявних для того об`єктивних передумов та без увімкнення будь-яких світлових покажчиків, різко загальмував. Як наслідок, задана дорожня обстановка (різке гальмування транспортного засобу у лівій смузі попереду та наявність транспортного засобу в правій смузі), змусила позивача, з метою уникнення більш тяжких наслідків (зіткнення), скерувати свій транспортний засіб на зустрічну смугу, що спричинило частковий перетин горизонтальної розмітки «1.1.» (вузька суцільна лінія).

Наведене свідчить про ту обставину, що факт перетину горизонтальної розмітки «1.1.» (вузька суцільна лінія) був зафіксований в належний спосіб, однак здійснення такого для ОСОБА_1 був вимушеним заходом (крайньою необхідністю) з метою усунення небезпеки, яка загрожує громадському порядку та власності, оскільки, у розглядуваному випадку, така небезпека не могла бути усунута іншими засобами і вчинене дії позивача є менш значними, ніж відвернена шкода.

Суд вважає за необхідне наголосити, що вчинення адміністративного правопорушення у стані необхідної оборони або крайньої необхідності виключає можливість настання адміністративної відповідальності.

Так, згідно ст. 18 КУАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна школа є менш значною, ніж відвернена шкода.

На переконання суду, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектор роти № 2 батальйону № 1 УПП у Волинській області ДПП сержант поліції Комарук Ю.М. обмежилася формальним підходом встановлення наявності в діях позивача події та складу інкримінованого йому правопорушення, оскільки не врахувала, що дії останнього, які хоч і передбачені КУпАП, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, проте були вчинені ним в стані крайньої необхідності.

Також варто зауважити, що факт перетину ОСОБА_1 горизонтальної розмітки «1.1.» (вузька суцільна лінія) мав місце у АДРЕСА_1 , між будинками № № 26, АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а не у АДРЕСА_4 , як це зазначено в оскаржуваній постанові.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 дії, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління Патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Комарук Юлії Михайлівни, Управління Патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП у Волинській області ДПП сержанта поліції Комарук Юлії Михайлівни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАР № 5924875 від 22.09.2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 03 листопада 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська