Справа № 420/13578/22
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК -17» до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про визнання протиправною та скасування постанови №65275221 від 12.09.2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК -17» до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 65275221, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. 12.09.2022 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 року задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Енерго Трейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» про стягнення заборгованості. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Енерго Трейд» заборгованість у розмірі 47964230 грн. 83 коп., пеню у розмірі 5157713 грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 448980 грн. 58 коп., інфляційні втрати у розмірі 66 728 грн. 70 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 672 350 грн. 00 коп.

До моменту відкриття виконавчого провадження, рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 року боржником виконано у добровільному порядку, а саме сплачено основну суму боргу у розмірі 47 964 230,83 гривень. 26.04.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. відкрито виконавче провадження за №65275221 з виконання наказу № 916/2163/19 виданого 27.12.2019, на суму стягнення 54310003, 39 грн.

Після чого постановою від 05.05.2021 р. виправлено суму на стягнення на 6345772,56 грн. У день відкриття провадження, 26.04.2021 р. виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою встановлено мінімальні витрати у розмірі 2000,00 грн.

14.06.2021 року постановою приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника описано та накладено арешт на майно боржника.

12.09.2022 р. приватним виконавцем винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 65275221, якою встановлено загальну сума додаткових витрат: 1 382 000,00 грн.

ТОВ «СПМК-17» вважає постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 12.09.2022 р. протиправною та такою що підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав; 08.09.2022 року ухвалою Господарського суду Одеської області, яка набирає законної сили негайно після її оголошення, відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 р. у справі № 916/2163/19 (Реєстраційний номер виконавчого провадження: 65275221) терміном на 1 рік. Відразу після отримання зазначеної ухвали, 08.09.2022 р. ТОВ «СПМК-17» звернулося до приватного виконавця Колечко Д.М. з заявою про зупинення виконавчого провадження. Заяву було скріплено кваліфікованим електронним підписом керівника відповідача, та долучено до заяви сканкопію та електронний примірник ухвали від 08.09.2022 р. по справі № 916/2163/19. На підтвердження надаємо копію вихідного листа, направленого на офіційну електронну пошту підприємства, вкладені файли, протоколи перевірки електронного підпису. (При необхідності, Відповідач може забезпечити надання оригіналів електронних доказів, шляхом демонстрування листів з додатками безпосередньо з електронної скриньки), з якого вбачається, що 08.09.2022 р.

Боржник надіслав виконавцю ухвалу про відстрочення виконання рішення суду, відповідно ще 08.09.2022 року виконавець довідався про відстрочення виконання рішення суду і в той самий у нього виник обов`язок зупинити фактичне вчинення виконавчих дій. Навіть, якщо допустити, що виконавець не мав фізичної змоги скласти постанову про зупинення, це не надає йому права до моменту винесення постанови вчиняти жодних виконавчих дій. Тобто, єдине що міг вчинити виконавець з моменту проголошення ухвали суду про відстрочення це винести постанову про зупинення виконавчого провадження. Положеннями ст. 235 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.. За приписами пункту 6 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Отже, всупереч вимогам пункту 6 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., не виніс негайно постанову про зупинення виконавчих дій, натомість здійснював подальші незаконні дії з примусового виконання.

Крім того, позивач вважає, що постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в постанові містяться завищені, необґрунтовані суми витрат та суми мінімальних витрат.

Ухвалою від 17.10.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст.268-272, 287 КАС України та призначено судове засідання на 26.10.2022 року.

24.10.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено що ухвалою Господарського було відкрито провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.

Вищевказана скарга, між іншим, містить вимогу про визнання протиправною та скасувати постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №65275221, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. 12.09.2022 р., тобто, таку саму вимогу, яку містить позов по справі, що перебуває на розгляді адміністративного суду.

Враховуючи те, що на розгляді адміністративного та господарського суду перебувають дві справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та те, що провадження по господарській справі було відкрито раніше, ніж по адміністративній, - вищевказані обставини, за переконанням приватного виконавця, є підставою для постановлення по адміністративні й справі ухвали про залишення позову без розгляду у порядку п. 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 240 КАС України.

Також відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із тим, що яка зараз перебуває на розгляді адміністративного суду, має розглядатись у порядку господарського судочинства, оскільки предметом оскарження є дії, вчинені на виконання виконавчого документа, виданого судом господарської юрисдикції.

Ухвалою суду від 26.10.2022 року задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК -17», відкладено судове засідання в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК -17» до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про визнання протиправною та скасування постанови №65275221 від 12.09.2022 року, на 03 листопада 2022 року о 14 год. 00 хв.

02.11.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що скарга ТОВ «СПМК-17» у рамках справи №916/2163/19 подана на протизаконні дії приватного виконавця під час виконання рішення суду, винесеного у вказаній справі. У справі №916/2163/19 приватний виконавець виконавець Колечко Д.М. не являється відповідачем, ТОВ «СПМК-17» виступає у справі як відповідач, ТОВ «Альянс Енерготрейд» - є позивачем. Предметом і підставами скарги ТОВ «СПМК-17» є протиправна бездіяльність виконавця, яка полягає у фактичному вчиненні виконавчих дій у той час, як виконавець був зобов`язаний зупинити виконавче провадження після винесення ухвали суду про відстрочення виконання рішення суду у справі №916/2163/19, відповідно всі постанови виконавця (крім постанови про зупинення виконавчого провадження). Винесені після оголошення Ухвали Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 р. по справі № 916/2163/19 є недійсними та протиправними.

Позивач вказує, що в той же час предметом адміністративного спору є безпосередньо незаконні дії виконавця, які стосуються нарахуванню додаткових витрат, і підлягають оскарженню виключно у адміністративному порядку.

Крім того, позивач зазначає, що розгляд скарги ТОВ «СПМК-17» у Господарському суді Одеської області наразі зупинено.

Також представник позивача вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.10.2019 по справі №1940/1957/18 (провадження № 11-608апп19) викладена правова позиція, що вищезазначені правові норми у контексті вирішення питання юрисдикційної належності позову щодо оскарження постанови приватного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, віднесено юрисдикції до адміністративних судів.

До судового засідання призначеного на 03.11.2022 учасники процесу не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та завчасно, причини неявки суду не повідомив.

Відтак суд, з урахуванням положень статей 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), визнав за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Досліджуючи питання правомірності обраної позивачем юрисдикції розгляду та вирішення даного спору, суд зазначає таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно термін «публічно-владні управлінські функції», то в розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України «публічно» означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу, а зміст поняття «владні» полягає в наявності в суб`єкта повноважень можливості застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статей 1 - 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403 - VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців. Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Як уже зазначалось вище, відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, зазначений Закон змінює загальновизначену процесуальними кодексами юрисдикцію скарг на рішення, дії та бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення. Така зміна юрисдикції пов`язана з реалізацією судами своїх функцій щодо контролю за виконанням прийнятих ними судових рішень у порядку, передбаченому процесуальними кодексами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року ЄСПЛ зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У процесуальних кодексах, зокрема у ГПК України, судовому контролю присвячено розділ УІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень», який передбачає, зокрема, розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу. Відповідно до статті 340 ГПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відтак судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах - це особлива форма правосуддя, де процесуальна діяльність суду пов`язана із виконанням судових актів у господарських справах, яка здійснюється у формі процесуального контролю за законністю рішень, дії або бездіяльності посадових осіб та органів державної виконавчої служби у виконавчому провадженні шляхом розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців та різних позовів як важливої гарантії захисту права особи після набуття судовим рішенням чинності. Зосередження контролю за виконанням рішення суду в одному судовому органі має на меті спрощення процедур контролю та забезпечення доступу до правосуддя.

Постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 65275221, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. 12.09.2022 р. під час примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі №916/2163/19, є складовою процесу виконання судового рішення.

Таке рішення впливає на права та обов`язки сторін виконавчого провадження, а тому такі дії або рішення державного виконавця або посадової особи державної виконавчої служби підлягають контролю з боку того суду, який видав виконавчий документ. При цьому здійснення посадовою особою державної виконавчої служби контрольних функцій на юрисдикцію спору не впливає. Такий підхід забезпечує зосередження контролю за виконанням судового рішення в одному судовому органі.

З огляду на викладену правову позицію Великої Палати Верховного Суду можна дійти висновку, що скарги на рішення, дії та/або бездіяльність ВДВС, здійснені в порядку контролю за рішеннями, діями, або бездіяльністю державного виконавця щодо виконання рішення суду підлягає розгляду за юрисдикцією того суду, що ухвалив відповідне судове рішення.

Разом з тим винятками є: юрисдикція справи за скаргою на рішення, дії та/або бездіяльність державного виконавця або посадової особи при виконанні зведеного виконавчого провадження, у складі якого виконуються рішення судів різних юрисдикції та/або рішення інших органів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц); юрисдикція справи щодо оскарження рішень посадової особи ДВС при розгляді звернень, поданих у порядку Закону України «Про звернення громадян» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 461/5045/16).

Згідно з ч. 1 ст. 339 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу (ГПК України), порушено їхні права.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів не належать справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих в межах господарської юрисдикції.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що ТОВ «СПМК-17» подано скаргу до Господарського суду Одеської області, в якій крім іншого також просить скасувати постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 12.09.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.09.2022 року по справі №916/2163/19 прийнято скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на бездіяльність приватного виконавця у справі до розгляду.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем обрано належний спосіб оскарження постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 65275221 винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. 12.09.2022 р., а саме подання скарги до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК -17» до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про визнання протиправною та скасування постанови №65275221 від 12.09.2022 року закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя Д.К. Василяка

.