Справа № 160/12364/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -
15.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач-2), в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) з 15.06.2022 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 29.06.2004 по 31.10.2011 та з 01.11.2011 по 31.05.2022 рік, з урахуванням довідок про заробітну плату №№153, 154 від 29.03.12, виданих ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс» та довідкою б/н від 21.07.2020, виданої АТ «Полюс логістика».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2022 позов залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
25.08.2022 позивачем усунено недоліки позову.
Цією ж ухвалою суду було витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на дату звернення 28.06.2022.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 направлена сторонам, відповідачам скерована засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» та доставлена в електронні кабінети 31.08.2022 (довідки про доставку електронного листа від 31.08.2022).
Крім того, копію ухвали суду від 30.08.2022 разом із копією позовної заяви з додатками направлено відповідачу-1 у паперовому вигляді та отримана ним 07.09.2022, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання.
16.09.2022 через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно надійшов відзив на позовну заяву аналогічного змісту, поданому 14.09.2022.
16.09.2022 від відповідача-1 надійшло клопотання про долучення доказів на виконання вимог ухвали.
Відповідач-2 своїм правом подати відзив на позов не скористався, обґрунтувань неможливості подання відзиву у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на подання відзиву надано не було.
За приписами частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене, а також з урахуванням того, що з 01.11.2022 по 04.11.2022 включно суддя Бухтіярова М.М. перебувала у відпустці, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, 28.06.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відділ обслуговування громадян 20 (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком, яка зареєстрована за №4719 (а.с.32).
Згідно із розпискою-повідомленням (а.с.33) до заяви від 28.06.2022 №4719 долучено такі документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорт НОМЕР_3 , військовий квиток, довідка про відкритий рахунок в банку, довідка про джерела доходів з 01.07.2020, довідка про джерела доходів з 01.07.2020 (кількістю 2 одиниці: №153, №154), довідка по заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 (№1578), довідка про прийняття на роботу (навчання) №1197, документи про стаж, що визначені Порядком №637 від 12.08.1993 №3036, №01.5.1Сз-4562-1219,трудова книжка НОМЕР_2 , документи про стаж (Полюс) №162, документи про стаж (Полюс Логистика) №02-19/768 інші документи про стаж.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №39 від 05.07.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Означене рішення №39 від 05.07.2022 обґрунтоване наступним.

Вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 29 років. Страховий стаж особи становить 26 років 1 місяць 2 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: з 2004 по 2022 рік - періоди роботи на території Російської Федерації згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , виданої 24.07.1984, оскільки відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 для зарахування до страхового стажу із 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць міжнародних договорів, додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків. Для можливості зарахування вищевказаного періоду необхідно надати довідку про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації. Особа матиме права на пенсійну виплату з 06.03.2027 або при умові набуття необхідного страхового стажу.

Копію рішення №39 від 05.07.2022 направлено позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з повідомленням від 06.07.2022 № 0400-010223-8/68329.

Відповідно до розрахунку від 04.07.2022 (рішення №39) загальний стаж позивача становить 26 років 1 місяць 2 дні, з яких: 25 років 8 місяців 2 дні страхового стажу до 01.01.2004, 0 років 5 місяців 0 днів страхового стажу після 01.01.2004.

За роздруківкою стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС 39 на дату звернення 28.06.2022 страховий стаж позивача становить 26 років 1 місяць 2 дні, до страхового стажу зараховано наступні періоди:

- з 01.09.1977 по 24.07.1980 навчання у вищих/середн.НЗ 2 роки 10 місяців 24 дні;

- з 25.07.1980 по 23.10.1980 0 років 2 місяці 29 днів;

- з 10.11.1980 по 09.11.1982 війська служба строкова 2 роки 0 місяців 0 днів;

- з 12.05.1983 по 31.07.1986 3 роки 2 місяці 20 днів;

- з 01.08.1986 по 22.08.1988 2 роки 0 місяців 22 дні;

- з 24.08.1988 по 28.03.1994 5 років 7 місяців 5 днів;

- з 10.05.1994 по 31.12.2003 9 років 7 місяців 22 дні;

- з 01.01.2004 по 24.05.2004 - 0 років 5 місяців 0 днів.

Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком №39 від 05.07.2022, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 4 Закону України 1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом 1 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 9 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 (тут і надалі в редакції на момент виникнення спірних відносин) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

В ході судового розгляду встановлено, що на дату звернення 28.06.2022 страховий стаж позивача становить 26 років 1 місяць 2 дні, з яких, відповідно до розрахунку стажу від 04.07.2022 (рішення №39): 25 років 8 місяців 2 дні страхового стажу до 01.01.2004, 0 років 5 місяців 0 днів страхового стажу після 01.01.2004.

За роздруківкою стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС 39 на дату звернення 28.06.2022 до страхового стажу зараховано періоди з 01.09.1977 по 24.05.2004.

При цьому, за період з 01.01.2004 зараховано 0 років 5 місяців 0 днів включно по 24.05.2004.

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо наступних періодів трудової діяльності: з 29.06.2004 по 31.10.2011 та з 01.11.2011 по 31.05.2022.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_4 від 24.07.1980, у спірні періоди позивач працював (далі записи в трудовій книжці мовою оригіналу):

з 29.06.2004 по 30.09.2007 водитель автомобиля в автотранспортный цех Олимпиадинського горно-обогатительного комбината Закрытого акционерногообщества «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ (записи №18-19);

з 01.10.2007 по 31.10.2011 переведен водителем автомобиля-экспедитором в автотранспортный цех Олимпиадинського горно-обогатительного комбината Закрытого акционерного общества «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ (записи №19-20);

з 01.11.2011 по 31.12.2012 водителем автомобиля-экспедитором в автоколонну №2 АТЦ Закрытого акционерного общества «Полюс Логистика», РФ (записи №21-22);

з 01.01.2013 по 30.11.2017 переведен водителем автомобиля-экспедитором в автоколонну №2 перевозка грузов (Еруда) Закрытого акционерного общества «Полюс Логистика», РФ (записи №22-23);

з 01.12.2017 по 31.10.2020 переведен в Операционный блок (Красноярский филиал) Автоколонну №2 перевозка грузов (Еруда) Акционерного общества «Полюс Логистика», РФ (запис 23);

з 01.11.2020 переведен в участок грузовых перевозок Цех транспортной логистики Красноярский филиал Операционный блок водителем автомобиля экспедитор Акционерного общества «Полюс Логистика», РФ (запис24).

Отже, з матеріалів справи встановлено, що в трудовій книжці позивача наявні записи про його роботу з 29.06.2004 по 31.10.2011 в ЗАО «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ та з 01.11.2011 по 01.11.2020 - АО «Полюс Логистика», РФ, відповідачем зауважень щодо трудової книжки в частині спірного періоду не виявлено.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено та що не заперечено відповідачами, позивачем разом із трудовою книжкою при зверненні за призначенням пенсії надавались наступні довідки: від 04.04.2012 №162, від 29.03.2012 №153 та від 29.03.2012 №154, видані ЗАО «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ, та довідки від 24.10.2019 №02-19/768 та від 21.07.2020 б/н, виданіАО «Полюс Логистика», РФ.

Судом дослідженні такі довідки та встановлено наступне.

У довідці ЗАО «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ від 04.04.2012 №162, що уточнює характер праці, вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працював повний робочий день та повний робочий тиждень в Закритому акціонерному товаристві «Золотодобувна компанія «Полюс», РФ, з 29.06.2004 водієм автомобіля в підрозділі автотранспортний цех Олімпіадинського гірничо-збагачувального комбінату; з 01.10.2007 - водієм автомобіля-експедитора в підрозділі автотранспортний цех Олімпіадинського гірничо-збагачувального комбінату.

Згідно із довідкою ЗАО «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ від 29.03.2012 №153, вона видана ОСОБА_1 про те, що з його нарахованої заробітної плати за період з липня 2004 по грудень 2007 здійсненні відрахування в Пенсійний Фонд по встановленим тарифам.

Згідно із довідкою ЗАО «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ від 29.03.2012 №154, вона видана ОСОБА_1 про те, що з його нарахованої заробітної плати за період з січня 2008 по жовтень 2011 здійсненні відрахування в Пенсійний Фонд по встановленим тарифам.

У довідці АО «Полюс Логистика», РФ від 24.10.2019 №02-19/768, що уточнює характер праці, вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працював повний робочий день, повний робочий тиждень в Акціонерному товаристві «Полюс Логистика» з 01.11.2011 по теперішній час (24.10.2019 дата формування довідки) водієм автомобіля-експедитора автотранспортного цеха «Еруда» на території Олімпіадинської промзони підприємства АО «Полюс Красноярська» Олімпіадинський ГЗК.

Згідно із довідкою АО «Полюс Логистика», РФ від 21.7.2020 б/н, вона видана ОСОБА_1 про те, що з його заробітної плати за період з листопада 2011 по червень 2020 здійсненні відрахування в Пенсійний Фонд по встановленим тарифам.

Разом з тим, у рішенні №39 від 05.07.2022 Головне управління ПФУ в Житомирській області вказує на єдину підставу для не зарахування спірних періодів трудової діяльності (періоди роботи на території Російської Федерації) до страхового стажу та, як наслідок, відмови позивачу у призначенні пенсії, - не надання довідки про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, а саме: роботодавці; підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію; застраховані особи, зазначені у пунктах 2, 3 і 13 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зовнішніх зносин, уповноважений орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період, - для осіб, зазначених у пункті 14 статті 11 цього Закону.

З наведеного випливає, щодо обов`язок зі сплати страхових внесків покладено на роботодавця, а не на позивача, із заробітної плати якого, згідно із довідками ЗАО «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ від 29.03.2012 №153 та №154, та довідки АО «Полюс Логистика», РФ від 21.07.2020 б/н, здійснювались відрахування до Пенсійного Фонду по установленим тарифам.

За приписами статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

За приписами чинного пенсійного законодавства до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 визначено, що усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

За змістом статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992., призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, та ратифікованої Законом України від 11.07.1995 № 290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, оскільки період роботи позивача з 29.06.2004 по 31.10.2011 та з 01.11.2011 по 01.11.2020 в Російській Федерації підтверджено як записами у трудовій книжці, так і наданими довідками від 04.04.2012 №162 та від 24.10.2019 №02-19/768, а з довідок від 29.03.2012 №153, від 29.03.2012 №154 та від 21.07.2020 б/н вбачається здійснення всіх необхідних відрахувань до Пенсійного фонду, висновки відповідача, викладеній в оспорюваному рішенні, про необхідність підтвердження сплати страхових внесків необґрунтовані.

У будь-якому випадку, невідповідність бухгалтерского обліку, сплата чи не сплата страхових внесків підприємством не повинно впливати на право позивача на пенсію з врахуванням трудового стажу, набутого на території Російської Федерації.

Крім того, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи (стаття 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Водночас рішення, що оскаржується, не містить мотивів не врахування при обрахунку стажу записів трудової книжки в частині спірного періоду та довідок ЗАО «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ від 04.04.2012 №162, від 29.03.2012 №153 та №154, а також АО «Полюс Логистика», РФ від 24.10.2019 №02-19/768 та від 21.07.2020 б/н, що не свідчить про обґрунтованість такого рішення, оскільки ставить заявника у стан правової невизначеності з огляду на підставу для його прийняття, що безумовно є порушенням прав останнього.

Не обґрунтовано відповідачами своєї позиції щодо цих довідок і під час судового розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.07.2022 №39 не відповідає критеріям обґрунтованості, оскільки відповідачем в оспорюваному рішенні хоч і наведено норми законодавства для призначення пенсії відповідно до 26 Закону №1058-IV, однак не обґрунтовано підстав не врахування при обрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії, записів трудової книжки в частині спірного періоду та довідок ЗАО «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ від 04.04.2012 №162, від 29.03.2012 №153 та №154, та довідок АО «Полюс Логистика», РФ від 24.10.2019 №02-19/768 та від 21.07.2020 б/н, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини позовних вимог.

Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Як вбачається з матеріалів справи, спір стосується наслідків розгляду відповідачем-2 заяви позивача 28.06.2022 про призначення пенсії за віком у вигляді рішення від 05.07.2022 №39, яке скасовано судом як протиправне.

При цьому, судом зроблено висновок про необґрунтованість позиції відповідачів щодо довідок ЗАО «Золотодобывающая компания «Полюс», РФ від 04.04.2012 №162, від 29.03.2012 №153 та №154, та довідок АО «Полюс Логистика», РФ від 24.10.2019 №02-19/768 та від 21.07.2020 б/н при обрахунку стажу у призначенні пенсії.

Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, а також дискреції пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 28.06.2022 про призначення пенсії за віком та долучених до неї документів з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дії (рішення) у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 992,40грн., підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача у сумі 992,40,00грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, місцезнаходження: 10003, Житомирська область, місто Житомир, вул.О. Ольжича, будинок 7) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, місцезнаходження: 10003, Житомирська область, місто Житомир, вул.О. Ольжича, будинок 7) №39 від 05.07.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, місцезнаходження: 10003, Житомирська область, місто Житомир, вул.О. Ольжича, будинок 7) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 28.06.2022 про призначення пенсії за віком та долучених до неї документів з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, місцезнаходження: 10003, Житомирська область, місто Житомир, вул.О. Ольжича, будинок 7) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 07.11.2022.

Суддя М.М. Бухтіярова