Справа № 160/1396/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 160/1396/21

адміністративне провадження № К/990/28501/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року

у справі №160/1396/21 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Офіс Генерального прокурора, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

19 жовтня 2022 року до касаційного суду надійшла скарга Дніпропетровської обласної прокуратури.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №160/1396/21 є пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає про неврахування судами правових висновків Верховного Суду, сформованих у справах 440/2682/20, 480/5544/20, 280/4314/20, 160/6596/20, 520/5064/2020.

Проте застосовність висновків Верховного Суду повинна здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.

Так, із текстів оскаржуваних судових рішень установлено, що 07 жовтня 2019 року позивачем подано заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі на підставі пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та у зв`язку з цим допущено до проходження атестації.

Рішенням Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №57 від 24 листопада 2020 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» позивач, у зв`язку з тим, що за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, набрав 57 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, не був допущеним до проходження наступних етапів атестації та визнаний таким, що неуспішно пройшов атестацію.

Наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури №1101к від 24 грудня 2020 року позивача звільнено з посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведених рішень, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Судами установлено, що наказом Генерального прокурора від 10 вересня 2020 року №425 створено четверту кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) та визначено її склад: голова - Жук В., секретар комісії - ОСОБА_2 , члени - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Красник С.

Відповідно до Наказу Генерального прокурора №450 від 15 вересня 2020 року до наказу від 10 вересня 2020 року №425 внесено зміни, а саме: зі складу комісії виключено ОСОБА_6 , включено ОСОБА_7

17 листопада 2020 року Наказом Генерального прокурора №536 внесено зміни до наказу №425 від 10 вересня 2020 року, зокрема виключено зі складу КруценкоТ. та включено ОСОБА_8 , секретарем комісії визначено її члена - Романова Р.

Наказом Генерального прокурора від 24 листопада 2020 року №559 до наказу від 10 вересня 2020 року №425 внесено зміни, а саме: виключено зі складу комісії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , включено до складу комісії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Рішення №57 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора прийнято та підписано наступним складом комісії: голова - ОСОБА_14 , секретар комісії - ОСОБА_3 , члени - ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , Негребецька Ю.

Колегія суддів апеляційного суду погодилась з висновками суду першої інстанції про те, що наказ Генерального прокурора від 24 листопада 2020 року №559 набрав чинності саме 24 листопада 2020 року, що не суперечить та не невілюється абзацом 4 частини другої статті 9 Закону України «Про прокуратуру», тому як останнім регулюються питання розміщення на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора його наказів.

Відтак, суди дійшли висновку про те, що оспорюване позивачем рішення відповідача №57 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора підписано неповноважним складом комісії, а тому рішення №57 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та прийнятий на його підставі наказ про звільнення позивача є протиправними та підлягають скасуванню з поновленням позивача на посаді, з якої останнього було звільнено з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, у справі 280/4314/20 спірні правовідносини стосувались звільнення прокурорів у зв`язку із ненабранням необхідної кількості балів на першому етапі атестації; у справах 440/2682/20, 480/5544/20, 160/6596/20 - прокурори не набрали необхідну кількість балів на другому етапі атестації, у зв`язку з чим були звільнені; у справі 520/5064/2020- прокурор не набрали необхідну кількість балів на другому етапі атестації після чого звернувся до кадрової комісії із заявою, у якій просив надати можливість повторно скласти іспит, посилаючись на те, що у ході складання тесту комп`ютер працював некоректно, із затримками. За результатами розгляду указаної заяви кадровою комісією було прийнято рішення про неуспішне проходження прокурором атестації, у зв`язку з чим такий був звільнений із займаної посади.

Натомість, у цій справі суди дійшли висновку про те, що оспорюване позивачем рішення відповідача №57 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора підписано неповноважним складом комісії, а тому рішення №57 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та прийнятий на його підставі наказ про звільнення позивача є протиправними та підлягають скасуванню з поновленням позивача на посаді, з якої останнього було звільнено з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд звертає увагу на те, що у справах 440/2682/20, 480/5544/20, 280/4314/20, 160/6596/20, 520/5064/2020, на які посилається скаржник, не установлювалось з якого моменту набирає законної сили наказ Генерального прокурора про внесення змін до наказу про створення кадрової комісії та визначення її складу.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про те, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду у справах 440/2682/20, 480/5544/20, 280/4314/20, 160/6596/20, 520/5064/2020, про які зазначає заявник, стосуються інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання скаржника на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, є безпідставними.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання заявника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга Дніпропетровської обласної прокуратури підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року у справі №160/1396/21.

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 328, 330, 332 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року у справі №160/1396/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Суддя Верховного Суду