Справа № 420/13540/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
03 листопада 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хом`якова В.В.. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку звільненні за період з 09.08.2017 року по 31.08.2022 року включно, та зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за затримку розрахунку при звільненні за період з 09.08.2017 по 31.08.2022 включно із розрахунку середньоденного заробітку ОСОБА_1 - 328, 48 грн.

Ухвалою від 29.09.2022 суд залишив позовну заяву без руху внаслідок несплати позивачем судового збору в належному розмірі. Суд зазначив в ухвалі про те, що заявлені позивачем вимоги про зобов`язання відповідача сплатити на його користь грошові кошти за своєю суттю є майновими вимогами, оскільки передбачають зобов`язання передати позивачу грошові кошти, мають вартістну оцінку, про що сам позивач зазначає в тексті позову, вказуючи, що загальна сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні становить 607688 грн. за 1850 днів. Тому розмір ставки судового збору за подання даного позову має визначатись виходячи з розміру грошових вимог позивача, 1 відсоток ціни позову становить 6076 грн. 88 коп. Позивачем сплачено 992 грн.40 коп. судового збору, недоплачено 5084 грн. 48 коп. збору.

31.10.2022 позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог, до якої додав іншу редакцію позовної заяви. В адміністративному позові позивач просить визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України стосовно невоєчасного остаточного розрахунку при звільненні та зобов`язати сплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за затримку остаточного розрахунку при звільненні за період з 09.08.2017 по 31.08.2022 включно відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що наказом від 08.08.2017 № 308-ОС начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 він був звільнений з військової служби, за час служби позивачу не виплачувалась індексація грошового забезпечення за період 01.01.2016-08.08.2017, була недоплачена одноразова грошова допомога при звільненні, тому він звернувся до суду з адміністративним позовом. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 у справі № 420/13744/21 був задоволений позов ОСОБА_1 , зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення та здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні. Грошові кошти на виконання судового рішення йому надійшли 31.08.2022 в сумі 49553 грн. 54 коп. Позивч вважає, що має право на компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у вигляді середнього заробітку за весь час затримки по 31.08.2022 ( 1850 днів) виходячи із середньоденного заробітку 328 грн. 48 коп.

Розглянувши заяву про зміну позовних вимог та новий текст адміністративного позову, суд дійшов наступних висновків.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу №910/4518/16, погодилася з висновком ВСУ (справа №226/168/15-ц від 30.11.2016) щодо сплати судового збору при вирішенні спору про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Так, вирішуючи питання по суті, Велика Палата Верховного Суду виклала наступну правову позицію: "...середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінністатті 2 Закону України "Про оплату праці" тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. При цьому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що розміщення норм ст. ст.116,117 Кодексу законів про працю України в розділі VII "Оплата праці" є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте таке розташування вказаних норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати..."

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, висновки якого, в силу вимог ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку підлягає сплаті судового збору, як за вимогу майнового характеру.

Разом з тим, позивачем не вказано загальну суму стягнення за вказаною вимогою та її обґрунтований розрахунок, тобто не визначена ціна позову, хоч позивач має для цього можливість та необхідні документи. Надомість позивач вважає, що ним заявлено вимогу немайнового характеру та судовий збір сплачено в розмірі, який встановлений для вимог немайнового харатеру.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд вважає, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 29.09.2022, про причини невиконання суд не повідомив.

Суд зазначає, що зазначений вище недолік позовної заяви повинний бути усунений шляхом подання до суду відомостей про ціну позову та доказів доплати судового сбору виходячи з розмірів судового збору для вимоги майнового характеру.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали.

Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, вона буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею , відповідно частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Хом`якова В.В