Справа № 120/6260/22
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 р. Справа № 120/6260/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Кроля В.Я., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 52 від 04.10.2021 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 09.08.2021.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 27.09.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням № 52 від 04.10.2021 відповідач надав відмову, посилаючись на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме 12 років 6 місяців. Водночас згідно з цим рішенням до страхового стажу позивача не зараховано період з 01.12.1987 по 01.07.2003, оскільки відсутній підпис відповідальної особи при звільнені з роботи. Цей період зараховано частково по індивідуальним відомостям про застраховану особу з 01.01.198 по 01.07.2003. Крім того, відповідач зазначив, що пенсійним органом зроблено запит № 0200-0206-8/60048 від 27.08.2021 щодо підтвердження пільгового характеру роботи позивача.

Позивач вважає вказане рішення неправомірним та вважає, що насправді його трудовий стаж становить 29 років 3 місяці 12 днів, а пільговий 24 роки 5 місяців 26 днів. Зокрема позивач зазначає, що у відповідь на адвокатський запит його представника пенсійний орган повідомив, що не може надати відповідь на запитання, по яким індивідуальним відомостям про застраховану особу зараховано період з 01.01.1998 по 01.07.2003 до пільгового стажу позивача на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2. Крім того, відповідач відмовився надати позивачу копію запиту від 27.08.2021 за № 0200-0206-8/60048 щодо підтвердження пільгового характеру роботи та копію відповіді на такий запит у зв`язку з ситуацією, що склалася на теренах нашої держави.

Також позивач зазначає, що пенсійним органом не зараховано до страхового стажу період з 01.12.1987 по 01.01.1998, оскільки відсутній підпис посадової особи підприємства при звільненні позивача. Разом з тим, як наголошує позивач, підпис відповідальної особи відсутній після внесення запису про звільнення 01.07.2003, тоді як період з 01.01.1998 по 01.07.2003 зараховано до страхового стажу.

Ухвалою суду від 15.08.2022 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, у відповідача витребувано матеріали пенсійної справи позивача.

29.08.2022 на виконання вимог суду відповідач надав пенсійну справу позивача.

30.08.2022 до суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фону України у Вінницькій області просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що загальний страховий стаж позивача становить 19 років 25 днів, а пільговий 2 місяці 10 днів. Проте до страхового стажу не зараховано період роботи позивача з 01.12.1987 по 01.07.2003, оскільки у трудовій книжці відсутній підпис відповідальної особи при звільненні з роботи. Водночас цей період зараховано частково, а саме з 01.01.1998 по 01.07.2003, зважаючи на наявність індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Щодо пільгового стажу відповідач зазначає, що позивачем надано довідку від 26.05.2021 № 5-к, уточнюючу пільговий характер роботи, відповідно до якої пільговий стаж роботи позивача складає 2 місяці 10 днів. Такий період зараховано до пільгового стажу позивача.

Окрім того, Головним управлінням надіслано запит від 27.09.2021 за № 0200-0206-8/60048 на адресу ТОВ "Вінницький авіаційний завод" та ПАТ "Мотор Січ" з проханням видати довідку, яка уточнює пільговий характер роботи позивача, а також відповідні накази про атестацію робочих місць, інші документи на підтвердження пільгового стажу позивача. Проте відповідь на зазначені листи не надійшла.

Крім того, відповідач вважає некоректними позовні вимоги щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

09.09.2022 від представника позивача, адвоката Кроля В.Я., надійшло клопотання про витребування у державного підприємства "Вінницький авіаційний завод "ВІАЗ", товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький авіаційний завод" та публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" додаткових доказів, а саме: пільгову довідку, уточнюючу пільговий характер роботи ОСОБА_1 , відповідні накази про атестація робочих місць, інші документи для підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 .

Крім того, 09.09.2022 до суду надійшла заява представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копії рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.10.2021 № 52 про відмову позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком.

Ухвалою суду від 13.09.2022 клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без задоволення.

Ухвалою суд від 13.09.2022 клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів задоволено та долучено до матеріалів справи копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.10.2021 № 52 та копію супровідного листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.08.2022 № 0200-0306-8/55805.

Також вказаною ухвалою до участі у цій справі залучено другого співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, якому встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

03.10.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач вказує на те, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.12.1987 по 01.07.2003, оскільки відсутній підпис відповідальної особи при звільнені з роботи. Такий період частково зараховано по індивідуальним відомостям про застраховану особу з 01.01.1998 по 01.07.2003.

Таким чином, на думку відповідача, позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, передбаченого ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог і заперечень, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.12.1987 по 01.07.2003 працював у Вінницькому авіаційному заводі (Завод № 421) на різних посадах, в період з 01.07.2003 по 31.12.2003 в ТОВ "Будівельник-3" на посаді виконроба, в період з 01.01.2014 по 10.06.2014 в ТОВ "Будсервіс-3" на посаді виконроба.

27.09.2021, у зв`язку з досягненням 55-річного віку, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

До заяви позивач додав ряд необхідних документів, зокрема: копії паспорта та ідентифікаційного номеру, довідки ТОВ "Будсервіс-3" від 01.03.2021 за № 1, довідки ТОВ "Будсервіс-3" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 26.03.2021 № 5-к, довідки ТОВ "Будсервіс-3" від 26.03.2021 за № 6, наказу ТОВ "Будсервіс-3" № 19 від 31.12.2013 про прийняття на роботу ОСОБА_1 , наказу ТОВ "Будсервіс-3" № 20 від 10.12.2013 про проведення атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будсервіс-3", наказу ТОВ "Будсервіс-3" № 21 від 27.12.2013 про результати атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будсервіс-3", переліку професій працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (Додаток № 1 та Додаток № 2), протоколу засідання комісії по атестації робочих місць за умовами праці на підприємстві ТОВ "Будсервіс-3" від 25.12.2013, висновку № 09-02-70 від 06.03.2014 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та привальної встановлення щорічної додаткової відпустки та доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-3", наказу ТОВ "Будсервіс-3" № 15 від 10.06.2014 про звільнення ОСОБА_1 , довідки ТОВ "Будівельник-3" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 26.03.2021 № 3-к, довідки ТОВ "Будівельник-3" № 4-к від 26.03.2021, наказу ТОВ "Будівельник-3" № 12 від 01.07.2003 про прийняття на роботу ОСОБА_1 , наказу ТОВ "Будівельник-3" № 33 від 10.12.2007 про проведення атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будівельник-3", наказу ТОВ "Будівельник-3" № 34 від 27.12.2007 про результати атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будівельник-3", перелік професій працівників, яким встановлюються доплати на роботах з важкими і шкідливими умовами праці (Додаток № 1 та Додаток № 2), висновку № 09-02-34 від 07.02.2014 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності встановлення щорічної додаткової відпустки та доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будівельник-3", наказу ТОВ "Будівельник-3" № 20 від 31.12.2013 про звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Рішенням за № 52 від 04.10.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надало відмову, посилаючись на відсутність у позивача необхідного страхового і пільгового стажу. При цьому відповідач зазначив, що страховий стаж особи становить 19 років 25 днів, а пільговий 2 місяці 10 днів. Так, за доданими документами до страхового стажу зараховано не всі періоди, зокрема з 01.12.1987 по 01.07.2003, оскільки відсутній підпис відповідальної особи при звільнені з роботи. Цей період зараховано частково по індивідуальним відомостям про застраховану особу з 01.01.1998 по 01.07.2003. Крім того, пенсійний орган зазначив, що за доданими документами до пільгового стажу зараховано всі періоди.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.02.2022 за № 0200-0206-8/9796 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на відсутність необхідного страхового і пільгового стажу роботи. Також відповідач додатково зазначив, що пенсійним органом зроблено запит № 0200-0206-8/60048 від 27.08.2021 щодо підтвердження пільгового характеру роботи позивача.

Вважаючи рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пільгової пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з Європейською соціальною хартією (переглянута) від 03 травня 1996 року, що ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V та набрала чинності для України з 01 лютого 2007 року (далі Хартія), кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Оцінюючи доводи позивача, суд насамперед зауважує, що оскаржуване рішення приймалось пенсійним органом на підставі вимог Закону № 1058-IV і позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком саме у відповідності до цього Закону.

Тому посилання позивача на положення Закону № 1788-XII суд вважає помилковими та при вирішення справи до уваги не бере.

При цьому суд зауважує, що відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, є чинним на сьогодні та неконституційним не визнавався.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIV-1 під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, з набранням чинності Закону № 2148-VIII питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі по Списках № 1 та № 2, регулюються положеннями Закону № 1058-IV.

Це підтверджується й тим, що до прийняття Закону № 2148-VIII пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV мав іншу редакцію, а саме такого змісту:

"Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення"".

Таким чином, у попередній редакції пункт 2 Прикінцевих положень допускав можливість призначення пільгових пенсій по Списках № 1 та № 2 за нормами Закону № 1058-IV, але при цьому діяли вимоги щодо віку та стажу, передбачені Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-ХІІ).

З прийняттям Закону № 2148-VIII відповідне питання врегульовано інакше, а саме призначення пільгових пенсій здійснюється виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Тобто при вирішенні питання про наявність у позивача відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення ст. 114 Закону № 1058-IV.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як видно з позовної заяви та заявлених позовних вимог, позивач обґрунтовує незаконність оскаржуваного рішення пенсійного органу з посиланням на наявність у нього права на призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2.

Відтак суд застосовує норми чинного законодавства та надає оцінку спірним правовідносинам з урахуванням того, що позивач звернувся до суду за захистом права на призначення пенсії на пільгових умовах саме за Списком № 2.

В силу вимог абзацу 1 пункту другого частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим першої статті 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що чоловіки, яким виповнилось 55 років, мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 в період з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року за умови наявності страхового стажу не менше 28 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону № 1788-XII.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому для зарахування періоду роботи на посадах, віднесених до Списку № 2 у період до 21 серпня 1992 року необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21 серпня 1992 року підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом встановлено, що 27.09.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Серед іншого до своєї заяви позивач додав трудову книжку серії НОМЕР_1 від 16.07.1984 з метою підтвердження страхового стажу.

За результатами розгляду заяви позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення № 52 від 04.10.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Однією з підстав для такого рішення став висновок про відсутність у позивача достатнього страхового стажу, а саме 28 років 6 місяців.

Як зазначає відповідач, підтверджений стаж роботи позивача становить 19 років 25 днів. Водночас до страхового стажу позивача не врахований період роботи з 01.12.1987 по 01.07.2003, оскільки відсутній підпис відповідальної особи при звільненні з роботи. Крім того, пенсійний орган зазначив, що цей період зараховано частково по індивідуальним відомостям про застраховану особу з 01.01.1998 по 01.07.2003.

Перевіряючи вказані доводи відповідача, суд враховує, що згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Інструкції № 58 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що порядок заповнення трудових книжок визначається розділом 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Так, пунктом 2.4 Інструкції передбачено, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з пунктом 2.9 Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як видно з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , в період з 01.12.1987 по 01.07.2003 позивач працював на різних посадах на Заводі № 421 ГА (на підставі наказу Фонду державного майна України № 72 від 06.07.1992 завод № 421 ГА перетворений в Вінницький авіаційний завод).

Будь-яких інших зауважень щодо правильності заповнення записів про роботу позивача у трудовій книжці оскаржене рішення не містить.

Суд враховує, що в силу приписів чинного законодавства заповнення трудової книжки працівника здійснюється роботодавцем, а не працівником, і саме підприємство-роботодавець є відповідальним за організацію обліку трудових книжок працівників, в тому числі правильність внесення записів до них.

Також суд зауважує, що згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Крім того, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення досліджуваного документу, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Наведене додатково підтверджується тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а тому й не може впливати на його особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Крім того, право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 01.12.1987 по 01.07.2003.

Окрім того, суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 52 від 04.10.2021 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є недостатньо обґрунтованим, адже у ньому наведено лише підставу не зарахування до страхового стажу позивача період його роботи 01.12.1987 по 01.07.2003. При цьому в рішенні зазначено, що пільговий стаж позивача становить 2 місяці 10 днів, а страховий стаж 19 років 25 днів.

Водночас рішення не містить обґрунтування підстав не зарахування до пільгового стажу періодів роботи заявника, що зазначені у трудовій книжці.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Натомість спірне рішення пенсійного органу, на думку суду, не відповідає вимогам щодо його обґрунтованості.

Так, звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, для підтвердження стажу роботи на шкідливих та важких роботах, що який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до заяви позивач додав, окрім трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.07.1984, копії таких документів: довідки ТОВ "Будсервіс-3" від 01.03.2021 за № 1, довідки ТОВ "Будсервіс-3" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 26.03.2021 № 5-к, довідки ТОВ "Будсервіс-3" від 26.03.2021 за № 6, наказу ТОВ "Будсервіс-3" № 19 від 31.12.2013 про прийняття на роботу ОСОБА_1 , наказу ТОВ "Будсервіс-3" № 20 від 10.12.2013 про проведення атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будсервіс-3", наказу ТОВ "Будсервіс-3" № 21 від 27.12.2013 про результати атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будсервіс-3", переліку професій працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (Додаток № 1 та Додаток № 2), протоколу засідання комісії по атестації робочих місць за умовами праці на підприємстві ТОВ "Будсервіс-3" від 25.12.2013, висновку № 09-02-70 від 06.03.2014 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та привальної встановлення щорічної додаткової відпустки та доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-3", наказу ТОВ "Будсервіс-3" № 15 від 10.06.2014 про звільнення ОСОБА_1 , довідки ТОВ "Будівельник-3" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 26.03.2021 № 3-к, довідки ТОВ "Будівельник-3" № 4-к від 26.03.2021, наказу ТОВ "Будівельник-3" № 12 від 01.07.2003 про прийняття на роботу ОСОБА_1 , наказу ТОВ "Будівельник-3" № 33 від 10.12.2007 про проведення атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будівельник-3", наказу ТОВ "Будівельник-3" № 34 від 27.12.2007 про результати атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будівельник-3", перелік професій працівників, яким встановлюються доплати на роботах з важкими і шкідливими умовами праці (Додаток № 1 та Додаток № 2), висновку № 09-02-34 від 07.02.2014 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності встановлення щорічної додаткової відпустки та доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будівельник-3", наказу ТОВ "Будівельник-3" № 20 від 31.12.2013 про звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, що до пільгового стажу позивача було зараховано лише період роботи з 01.01.2014 по 10.06.2014 на посаді виконроба (виконавець робіт) в ТОВ "Будсервіс-3" на підставі довідки від 26.03.2021 за № 5-к про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ТОВ "Будсервіс-3".

Це при тому, що до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач додав також довідку від 26.05.2021 № 3-к про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ТОВ "Будівельник-3", довідку ТОВ "Будівельник-3" № 4-к від 26.03.2021, наказ ТОВ "Будівельник-3" № 12 від 01.07.2003 про прийняття на роботу ОСОБА_1 , наказ ТОВ "Будівельник-3" № 33 від 10.12.2007 про проведення атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будівельник-3", наказ ТОВ "Будівельник-3" № 34 від 27.12.2007 про результати атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будівельник-3", перелік професій працівників, яким встановлюються доплати на роботах з важкими і шкідливими умовами праці (Додаток № 1 та Додаток № 2), висновок № 09-02-34 від 07.02.2014 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності встановлення щорічної додаткової відпустки та доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будівельник-3", наказ ТОВ "Будівельник-3" № 20 від 31.12.2013 про звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Наприклад, довідкою від 26.05.2021 № 3-к підтверджено, що позивач ОСОБА_1 працював повний робочий день в ТОВ "Будівельник-3" і за період з 01.07.2003 (наказ № 12 від 01.07.2003) по 31.12.2013 (наказ № 20 від 31.12.2013) виконував роботи по будівництву мереж зв`язку за професією, посадою виконроб (виконавець робіт), що передбачена Списком № 2 розділ ХХVII підрозділ 27 б код КП ЄТКД, КД1223; 24441 поз. 27б, підстава: постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2013, за період з 01.07.2003 по 31.12.2013 пільговий стаж позивача складає 9 років 8 місяців.

Однак у спірному рішенні пенсійного органу жодним чином не обґрунтовано підстави не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи у ТОВ "Будівельник-3" з 01.07.2003 по 31.12.2013.

Окрім того, відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 16.07.1984:

№ 16 позивач ОСОБА_1 прийнятий на роботу в ТОВ "Будівельник-3" на посаду виконроба на підставі наказу № 12 від 01.07.2003;

№ 17 позивач звільнений з роботи за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 20 від 31.12.2013.

При цьому у трудовій книжці відсутні відомості про зайняття позивача на шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, а тому для підтвердження спеціального трудового стажу необхідним є врахування уточнюючих довідок підприємства.

Дійсно, як вже зазначалося вище, трудова книжка хоча й вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є обов`язковими лише у тих випадках, якщо відомостей трудової книжки достатньо для підтвердження спеціального трудового стажу в цілях визначення права особи на пільгову пенсію.

При цьому судом встановлено, що для підтвердження цього періоду роботи як пільгового позивач надав пенсійному органу довідку від 26.03.2021 за № 3-к про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ТОВ "Будівельник-3".

Втім, пенсійний орган не зарахував до пільгового стажу позивача період його роботи в ТОВ "Будівельник-3" згідно з вказаною довідкою, не вказавши при цьому жодних підстав для не зарахування такого періоду до пільгового стажу позивача.

Суд зазначає, що вимоги до оформлення уточнюючих довідок передбачені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), а не Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону, як зазначається в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як видно з матеріалів справи, довідкою від 26.05.2021 № 3-к підтверджено, що позивач ОСОБА_1 працював повний робочий день в ТОВ "Будівельник-3" і за період з 01.07.2003 (наказ № 12 від 01.07.2003) по 31.12.2013 (наказ № 20 від 31.12.2013) виконував роботи по будівництву мереж зв`язку за професією, посадою виконроб (виконавець робіт), що передбачена Списком № 2 розділ ХХVII підрозділ 27 б код КП ЄТКД, КД1223; 24441 поз. 27б, підстава: постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2013, за період з 01.07.2003 по 31.12.2013 пільговий стаж позивача складає 9 років 8 місяців. Підстава для видачі: особова картка П-2, особові рахунки по зарплаті, накази про прийняття на роботу та про звільнення (наказ № 12 від 01.07.2003, наказ № 20 від 31.12.2013). Додаткові відомості: вперше була проведена атестація згідно з наказом № 33 від 1012.2007 "Результати атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будівельник-3"; наказ № 34 від 27.12.2007 "Про результати атестації робочих місць за умови праці на ТОВ "Будівельник-3", наказ № 29 від 27.12.2013.

Суд вважає, що вказана довідка загалом відповідає вимогам п. 20 Порядку № 637 та підтверджує наявність/відсутність пільгового стажу роботи позивача в період з 01.07.2003 по 27.12.2013, тобто є належним доказом підтвердження спеціального трудового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, суд враховує, що до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 27.09.2021 позивач додав наказ ТОВ "Будівельник-3" № 33 від 10.12.2007 про проведення атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будівельник-3", наказ ТОВ "Будівельник-3" № 34 від 27.12.2007 про результати атестації робочих місць за умовами праці на ТОВ "Будівельник-3", перелік професій працівників, яким встановлюються доплати на роботах з важкими і шкідливими умовами праці (Додаток № 1 та Додаток № 2), висновок № 09-02-34 від 07.02.2014 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності встановлення щорічної додаткової відпустки та доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будівельник-3".

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" (далі Порядок № 442) керівникам підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання провести атестацію робочих місць, визначити за її результатами перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням та ознайомити з ним трудящих.

За змістом пунктів 1-4, 9, 11 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць за умовами праці, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

У разі не підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами чергової атестації, проведеної протягом 5 років з дати проведення попередньої атестації, до пільгового стажу зараховується період роботи на даному підприємстві, в установі чи організації до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення чергової атестації, якою відповідне право не підтверджене.

Приписами пункту 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Аналізуючи наведені правові норми, суд доходить до висновку, що обов`язок проведення атестації робочих місць повністю покладений на роботодавців-керівників підприємств, установ, організацій, а контроль за її проведенням покладено на державний орган Держпраці.

Зі змісту Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах вбачається, що за наявності стажу роботи який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах до 21.08.1992, відсутність атестації робочих місць за умовами праці не позбавляє права працівника на призначення йому такої пенсії, у разі якщо професія передбачена Списками № 2.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та/або нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивачка у той чи інший період її роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки (архівної довідки), не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з пільгового трудового стажу позивачки, оскільки вона не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

На підставі наведеного суд доходить висновку, що пенсійний орган безпідставно не враховав довідку від 26.03.2021 за № 3-к про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ТОВ "Будівельник-3", при обчисленні пільгового стажу роботи позивача період роботи з 01.07.2003 по 31.12.2013, і що така довідка може та повинна бути врахована для визначення зазначеного стажу в цілях перевірки питання про наявність у позивача права на пільгову пенсію за Списком № 2.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до п. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За приписами пункту 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Порядком № 22-1 передбачено, що у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії.

Відтак пенсійний орган, у разі виникнення в нього сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача та недостатності відомостей про роботу, наділений правом перевірити та витребувати їх.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що задля сприяння позивачу у реалізації його права на пенсійне забезпечення Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надіслано лист № 0200-0206-8/60048 від 27.09.2021 на адресу ТОВ "Вінницький авіаційний завод" та ПАТ "Мотор СІЧ" з проханням видати пільгову довідку, уточнюючу пільговий характер роботи ОСОБА_1 , а також відповідні накази про атестацію робочих місць, інші документи для призначення пільгового стажу позивача. Відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи, відповідь на зазначені листи не надійшла.

Водночас інших дій, зокрема щодо направлення повторних запитів, з метою перевірки пільгового характеру роботи позивача пенсійним органом не вчинялось, хоча з моменту направлення запиту № 0200-0206-8/60048 від 27.09.2021 минув рік.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач формально підійшов до розгляду заяви позивача, не вжив усіх можливих заходів для перевірки питання про наявність у позивача необхідного пільгового стажу роботи та неправомірно не зарахував до такого стажу період роботи з 01.07.2003 по 31.12.2013 на підставі довідки від 26.03.2021 за № 3-к про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ТОВ "Будівельник-3".

Відтак спірне рішення відповідача є таким, що прийняте необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, та непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення, а тому визнається судом протиправним і скасовується.

Однак, беручи до уваги встановлені обставини справи, за результатами вирішення цього спору суд не вбачає достатніх передумов для покладення на відповідача обов`язку з призначення позивачу пільгової пенсії за віком.

Як зазначено у пп. 5.1. п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у ч. 3 ст. 129 цієї Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, як наголосив Конституційний Суд України в абзаці 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (заява № 63566/00), суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (параграф 25).

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

За результатами розгляду справи, в межах предмету позову та на основі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що відповідач неналежно розглянув заяву позивача від 27.09.2021 про призначення пільгової пенсії за віком та прийняв передчасне і протиправне рішення від 04.10.2021 № 52, яким відмовив позивачу у призначенні такої пенсії.

При цьому, на думку суду, пенсійний орган безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 01.12.1987 по 01.07.2003 на Заводі № 421 ГА (на підставі наказу Фонду державного майна України № 72 від 06.07.1992 завод № 421 ГА перетворений в Вінницький авіаційний завод), а до пільгового стажу період роботи позивача з 01.07.2003 по 31.12.2013 в ТОВ "Будівельник-3" на підставі довідки від 26.03.2021 за № 3-к про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ТОВ "Будівельник-3", не вжив жодних заходів для перевірки зазначеної у довідці інформації і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача достатнього страхового і пільгового стажу роботи.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час розгляду цієї справи суд надав оцінку тим підставам, що, на думку відповідача, перешкоджали призначенню позивачу пенсії на пільгових умовах.

Разом з тим, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про призначення позивачу пільгової пенсії вважається не закінченою і відповідач, реалізуючи свої дискреційні повноваження пенсійного органу, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково, а саме у спосіб визнання протиправним та скасування рішення від 04.10.2021 № 52 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.09.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду за наслідками розгляду цієї справи. В решті позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Таким чином, оскільки позовні вимоги мають немайновий характер, а позов задоволено частково, на користь позивача належить стягнути половину понесених ним судових витрат зі сплати судового збору, тобто 496,20 грн, за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів у справі (порівну).

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02 жовтня 2021 року за № 52 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01 грудня 1987 року по 01 липня 2003 року на Заводі № 421 ГА (на підставі наказу Фонду державного майна України № 72 від 06.07.1992 завод № 421 ГА перетворений в Вінницький авіаційний завод), до пільгового стажу період його роботи з 01 липня 2003 року по 31 грудня 2013 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Будівельник-3", та з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні, повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 27 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 248,10 грн (двісті сорок вісім гривень 10 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 248,10 грн (двісті сорок вісім гривень 10 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 за № 52 повернути Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Кріль Валентин Ярославович (ордер серії ВХ № 1016756 від 10.09.2021, адреса для листування: вул. О. Гончара, 55, офіс 55, м. Київ, 01054);

3) відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100);

4) відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022).

Повне судове рішення складено 02.11.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович