Справа № 280/6600/21
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 280/6600/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року

у справі №280/6600/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2021 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 15.04.2021 №0202490/1-2406-0828, №0202491/1-2406-0828, №0-0828, №0-0828.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 р. у справі № 280/6600/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 р. у справі № 280/6600/21, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає безпідставним застосування до об`єктів нерухомості, що перебувають у власності позивачки, ставок податку, що суперечать податковому законодавству, адже органи місцевого самоврядування не мають право збільшувати граничну межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування, встановлена пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , має у своїй власності дві квартири (за адресою: АДРЕСА_1 - загальною площею 47,79 кв. м. та за адресою: АДРЕСА_2 - загальною площею 52,36 кв. м.).

Загальна площа цих квартир складає 100,15 кв. метрів.

У квітні 2021 позивачка отримала податкові повідомлення-рішення винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, а саме:

- форми «Ф» від 15.04.2021 №0202490/1-2406-0828, яким визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 875,96 грн.;

- форми «Ф» від 15.04.2021 №0202491/1-2406-0828, яким визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 799,50 грн.;

- форми «Ф» від 15.04.2021 №0-0828, яким визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 991,41 грн.;

- форми «Ф» від 15.04.2021 №0-0828, яким визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 904,88 грн.

Згідно з даними податковими повідомленнями рішеннями позивачці нараховане до сплати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 -2020 роки на об`єкти нерухомості за адресами:

АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_2 ,

загальною площею 100,15 кв.м.

30.04.2021 позивачка оскаржила зазначені податкові повідомлення-рішення до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 29.06.2021 №4911/Б/99-00-06-01-04-09 податкові повідомлення-рішення від 15.04.2021 №0202490/1-2406-0828, №0202491/1-2406-0828, №0-0828, №0-0828 залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є виключно питання правомірності податкових повідомлень-рішень про визначення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019-2020 роки за об`єкт нерухомого майна квартиру без врахування пільг, встановлених рішеннями Запорізької міської ради.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування згідно з положеннями підпункту 266.2.1 пункту 266.2 цієї статті є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Пунктом 266.3 статті 266 Податкового кодексу встановлена база оподаткування цим податком, за підпунктом 266.3.1 якого базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 цього кодексу база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.4 статті 266 Податкового кодексу України встановлені пільги із сплати податку.

Зокрема, за змістом підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 цього кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За правилами статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з положеннями Податкового кодексу України є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 8.3 статті 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених дим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими задами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також статтею 143 Конституції України та пунктом 24 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За змістом пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним плавним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015 р. затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 р. №5, від 26.02.2016 р. №30, від 25.08.2016 р. №50, від 21.12.2016 р. №49, від 26.04.2017 р. №51, від 27.05.2020 р. №49 вносились відповідні зміни, зокрема абзац 1 підпункту 2.5.2 пункту 2.5 частини 2 Положення після слів «за 1 кв. метр бази оподаткування» доповнено словами «за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:

- квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;

- будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;

- різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів.».

Відтак, враховуючи, що міській раді делеговано право встановлення ставок податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості, то податок на квартиру/квартири незалежно від їх кількості, що знаходяться у місті Запоріжжя та перебувають у власності фізичних осіб загальною площею до 120 кв. м., згідно з рішенням Запорізької міської ради оподатковуються за ставкою у розмірі 0 відсотків.

В цьому випадку при прийнятті податкових повідомлень-рішень, правомірність яких є предметом апеляційного перегляду, контролюючий орган не застосував чинні рішення органу місцевого самоврядування в частині встановлення пільг для фізичних осіб, наданих відповідно до пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, що призвело до протиправного визначення податкового зобов`язання, адже контролюючим органом всупереч приписам чинного законодавства застосована відсоткова ставка з податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1,0%, оскільки, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, що перебуває у власності позивача, - 100,15 кв.м. житлової нерухомості, що відповідно до рішення Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015 р. про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та №30 від 26.02.2016 р. не перевищує 120 кв. м

Суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про безпідставність застосування до об`єктів нерухомості, що перебувають у власності позивача, ставок податку, що суперечать податковому законодавству, адже органи місцевого самоврядування не мають право збільшувати граничну межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування, встановлена пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України.

Вище судом приведено нормативне обґрунтування питання, що орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями із встановлення пільг, залежно від майна, яка є об`єктом оподаткування.

Рішення Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015 р., яким затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та рішення міської ради, якими внесені зміни до цього положення та якими встановлено нульову ставку податку для квартир, площа яких не перевищує 120 кв. м., є чинними і повинні застосовувались до спірних в цій справі правовідносин.

Посилання скаржника на рішення суду апеляційної інстанції, прийняте щодо подібних правовідносин, колегія суддів відхиляє, оскільки чинне законодавство не зобов`язує суди приймати правову позицію судів апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 р. у справі № 280/6600/21 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 р. у справі № 280/6600/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко