Справа № 600/3134/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 листопада 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/3134/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області виключити запис про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, що внесений у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року.

В обґрунтування позову зазначено, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, у справі №600/1112/22-а зобов`язано приватного виконавця Кошкера Івана Анатолійовича виключити запис про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, який внесено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року. Однак приватний виконавець Кошкер І.А. вказане судове рішення не виконує, пояснюючи тим, що він змінив виконавчий округ Чернівецької області і не має доступу до архівних матеріалів справи, яка знаходиться в автоматизованій системі виконавчого провадження. У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулася із заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області щодо вирішення питання вилучення запису про неї з Єдиного реєстру боржників, на що листом від 11 травня 2022 року її повідомлено про відсутність технічної можливості винести постанову про виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників. Після неодноразових аналогічних звернень до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області поставлене ОСОБА_1 питання не було вирішено, у зв`язку із чим вона вирішила звернутися до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; призначено розгляд справи у судовому засіданні; встановлено строк для подання відзиву на позову.

Листом від 06 жовтня 2022 року №7526/02-22 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) повідомив суд про те, що внаслідок проведеної реорганізації відділи державної виконавчої служби виведено зі складу відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції з підпорядкуванням цим міжрегіональним управлінням та їх перейменуванням. Тому належним відповідачем є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Окрім цього, повідомлено, що причиною, яка унеможливлює винесення постанови про виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників є відсутність (ненадання) доступу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в Автоматизованій системі виконавчого провадження саме до виконавчого провадження №60825678, яке перебувало на виконання у приватного виконавця Кошкера Івана Анатолійовича.

Також вказано, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) неодноразово надсилалися листи на адресу ДП «НАІС» щодо вирішення поставленого позивачем питання. Однак реальної можливості для реалізації повноважень щодо винесення постанови про виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників у виконавчому провадженні, яке не перебувало у відділі на виконанні, наразі ДП «НАІС» не надано. Наголошено на відсутності бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

У судовому засіданні 02 листопада 2022 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено подане позивачем у письмовій формі клопотання про заміну відповідача та замінено відповідача у цій справі з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області на Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Також, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні заявленого в усній формі клопотання позивача про залучення Приватну фірму «Фейз» до участі у розгляді даної справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

У судовому засіданні 02 листопада 2022 року позивач заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові.

Натомість представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у листі від 06 жовтня 2022 року №7526/02-22.

Надававши пояснення у цих відносинах, позивач та представник відповідача подали до суду заяви про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Так, відповідно до частини третьої статі 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення сторін справи та перевіривши її матеріали, суд зазначає таке.

Як вбачається з наявних матеріалів та згідно інформації із системи «діловодство спеціалізованого суду», в провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебувала справа №600/1112/22-а за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера Івана Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просила суд визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень приватного виконавця протиправною та зобов`язати приватного виконавця Кокшера Івана Анатолійовича виключити запис про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, що внесено у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження № 60825678 від 09 грудня 2019 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року у справі №600/1112/22-а позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця Кошкера Івана Анатолійовича щодо не виключення запису про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, який внесено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року. Зобов`язано приватного виконавця Кошкера Івана Анатолійовича виключити запис про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, який внесено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі №600/1112/22-а апеляційну скаргу приватного виконавця Кошкера Івана Анатолійовича залишено без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року - без змін.

Згідно наявних у справі інформаційних довідок та визнавалось сторонами справи те, що приватним виконавцем Кошкером І.А. було змінено виконавчий округ Чернівецької області.

У зв`язку із цим 27 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, у якій просила вирішити питання вилучення запису про неї з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню №60825678 від 09 грудня 2019 року, яке відкрите приватним виконавцем Кошкером І.А.

Листом від 11 травня 2022 року №3501/02-21 Відділ примусового виконання рішень повідомив ОСОБА_1 про те, що станом на 11 травня 2022 року в автоматизованій системі виконавчих проваджень не реалізовано технічну можливість винести постанову про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Також зазначено про неможливість у період воєнного стану доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. При цьому вказано, що після закінчення існування вказаних обставин за звернення ОСОБА_1 питання щодо вилучення запису з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню №60825678 буде вирішено.

28 липня 2022 року та 05 вересня 2022 року ОСОБА_1 зверталася до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області із аналогічними зверненнями щодо вилучення запису про неї з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню №60825678 від 09 грудня 2019 року.

За таких обставин ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

З огляду на встановлені обставини справи та предмет позову суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), органом місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій або наданні адміністративних послуг. Адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень. При цьому рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржено, у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Під рішенням розуміється владне волевиявлення суб`єкта владних повноважень, викладене за встановленою формою, спрямоване на врегулювання тих чи інших суспільних відносин, що має обов`язковий характер та породжує певні правові наслідки.

З матеріалів справи вбачається, що звернення позивача до суду з цим позовом обумовлене її незгодою із позицією Відділу примусового виконання рішень, викладеною як у листі від 11 травня 2022 року №3501/02-21, так і в подальшому щодо неможливості виключити запис про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесений у зв`язку із відкриттям приватним виконавцем Кошкером І.А. виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року, що пов`язано з відсутністю технічної можливості - відсутність (ненадання) доступу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в Автоматизованій системі виконавчого провадження до виконавчого провадження №60825678, яке перебувало на виконання у приватного виконавця Кошкера І.А.

Наведене свідчить про те, що Відділом примусового виконання рішень фактично не заперечується право позивача на виключення відомостей про неї з Єдиного реєстру боржників, що було підтверджено представником відповідача у судовому засіданні. Указаним вище листом було, по суті, проінформовано ОСОБА_1 про обставини з поставленого нею питання.

Відсутність встановлення в ході судового розгляду цієї справи порушення, невизнання або оспорення відповідачем прав позивача унеможливлює суд прийняти рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Водночас щодо пред`явлених позовних вимог про зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виключити запис про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, що внесений у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року, суд звертає увагу і на таке.

Верховний Суд у постанові від 27 липня 2022 року у справі №540/606/20 на підставі аналізу норм матеріального та процесуального права, а також враховуючи рішення Конституційного Суду України та рішення Європейського суду з прав людини, вказав наступне: Не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження. Якщо позивачка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення у справі №540/1155/19 порушувалися її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності пенсійного органу, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення у справі №540/1155/19, в окремому судовому провадженні не повинні розглядатися. Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту не відповідає об`єкту порушеного права. При розгляді позовних вимог позивачки стосовно фактичного невиконання окремого судового рішення у іншій справі, Суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження. Відтак, колегія суддів доходить висновку, що оскільки є така, що набрала законної сили постанова суду з того самого фактичного предмету спору (щодо призначення та виплати пенсії позивачці) і між тими самим сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту четвертого частини першої статті 238 КАС України (пункти 44, 50, 52, 53, 55 постанови від 27 липня 2022 року).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 27 липня 2022 року у справі №540/606/20 та зважаючи на те, що у даному випадку позивач фактично не погоджується із не виключенням запису про неї з Єдиного реєстру боржників, який внесено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року, що вже було предметом розгляду у справі №600/1112/22-а, рішення у якій набрало законної сили, однак по суті не виконано у зв`язку зі зміною приватним виконавцем Кошкером І.А. виконавчого округу Чернівецької області, то суд приходить до висновку, що визнання протиправною бездіяльності відповідача - органу державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію виконавчого округу Чернівецької області, та зобов`язання його вчинити ті самі дії, які зобов`язано вчинити відповідача по справі №600/1112/22-а, в окремому судовому провадженні не повинно розглядатися, адже у відносинах між учасниками цієї справи відсутній спір як такий, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає об`єкту порушеного, на думку позивача, права.

При цьому у судовому засіданні ОСОБА_1 визнала, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) фактично є правонаступником приватного виконавця Кошкера І.А. в питанні виключення запису про неї з Єдиного реєстру боржників, який внесено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року, що останнього зобов`язано вчинити судовим рішенням, яке набрало законної сили, у справі №600/1112/22-а.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 у зв`язку із зміною приватним виконавцем Кошкером І.А. виконавчого округу Чернівецької області та з метою реалізації виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у справі №600/1112/22-а не позбавлена права на звернення до суду в порядку статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у названій справі. Натомість нею пред`явлено новий адміністративний позов. Між тим, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) фактично виконувати судове рішення (рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року у справі №600/1112/22-а) шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду (рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року у справі №600/1112/22-а, залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі №600/1112/22-а) з того самого, по суті, предмету спору (зобов`язання уповноваженого суб`єкта владних повноважень виключити запис про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, який внесено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року), і фактично між тими самими сторонами (позивач фізична особа ОСОБА_1 , відповідач суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить виключення записів про боржника з Єдиного реєстру боржників), то, беручи до уваги позицію Верховного Суду у постанові від 27 липня 2022 року у справі №540/606/20, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі.

За змістом частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Отже, зважаючи на закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір у вказаному розмірі може бути повернуто позивачу за ухвалою суду в разі звернення з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 194, 238, 241, 248, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В АЛ И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (58000, м. Чернівці, вул. Целана, 11, ).

Суддя О.П. Лелюк