Справа № 160/27592/21
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 160/27592/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року (суддя Кучугурна Н.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у грудні 2021 року звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні із ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 квітня 2021 року по 06 жовтня 2021 року в сумі 72251,28 грн, без урахування податків й інших обов`язкових платежів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України та обіймав посаду старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 2 Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з 05 квітня 2021 року, що підтверджується копією витягу з наказу № 158 о/с від 05.04.2021.

Після звільнення ОСОБА_1 Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області 28.04.2021, 30.07.2021 та 06.10.2021 здійснило виплату коштів ОСОБА_1 ..

У жовтні 2021 року була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 63432,75 грн., що підтверджується випискою АТ «ПриватБанк».

ОСОБА_1 вважає, що дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні є незаконними та такими, що суперечать вимогам трудового законодавства України, а відтак останній має право звернутися до суду з вимогами, пов`язаними із нарахуванням та стягненням заборгованості по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейських Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, яким встановлено порядок та строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з яким, у відповідача відсутній обов`язок здійснювати виплату такої допомоги в день звільнення поліцейського.

Апелянт не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що у зв`язку з втратою статусу поліцейського з 05.04.2021, норми Порядку № 260 не розповсюджуються на ОСОБА_1 . Оскільки нормами Закону України «Про Національну поліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», які є спеціальними щодо спірних правовідносин, не врегульовано питання щодо порядку проведення розрахунку з поліцейськими при звільненні та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то застосуванню підлягають норми трудового законодавства, тобто норми Кодексу законів про працю України. Також апелянт на підтвердження доводів наводить практику Верховного Суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частина 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію»).

Статтею 102 Закону передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, однак не врегульовано строк виплати такої допомоги.

Поряд з цим, критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України визначає Порядок № 260, про який зазначено судом вище.

Вказаний Порядок № 260 доповнено новим розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби» згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 539 від 17.07.2020 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260», який набрав чинності 21 серпня 2020 року.

Пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 встановлено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що починаючи з 21 серпня 2020 року спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським, встановлено порядок та строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з яким у Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області відсутній обов`язок здійснювати виплату такої допомоги в день звільнення поліцейського.

Отже вказаною нормою встановлені строки, відмінні від тих, які зазначені у статті 116 КЗпП України.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що застосуванню підлягають саме норми спеціального законодавства, які мають пріоритет над загальними нормами права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції 05.04.2021, тобто після набрання чинності змін, внесених до Порядку № 260 щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Листом «Про розгляд звернення» № 1/Ц-501аз/103/05-2021 від 15.12.2021 представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 повідомлено, що кошти на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським ГУНП, звільненим у квітні 2021 року, надійшли на рахунок ГУНП у жовтні 2021 року, а саме 04 жовтня 2021 року.

Враховуючи, що одноразова грошова допомога були виплачена ОСОБА_1 06 жовтня 2021 року, тобто протягом двох робочих днів після надходження коштів, суд доходить висновку про дотримання відповідачем строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Доводи апелянта з приводу того, що до нього не може бути застосовано приписи Порядку № 260, оскільки останній 05.04.2021 втратив статус поліцейського у зв`язку зі звільненням, суд відхиляє, адже розділ VI Порядку № 260 визначає порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Також порушений спір пов`язаний з питанням звільнення з публічної служби, проходження якої має спеціальне законодавче регулювання.

Щодо посилань апелянта на практику Верховного Суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що постановлені рішення судом касаційної інстанції, на які посилається апелянт, ухвалені до набрання чинності внесених до Порядку № 260 змін, тобто до 21.08.2020, а тому не є релевантними до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року в адміністративній справі № 160/27592/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 03 листопада 2022 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 03 листопада 2022 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова