Справа № 620/2974/22
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2974/22 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Мєзєнцева Є.І., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Інтерліс» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Інтерліс» до Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Закрите акціонерне товариство «Інтерліс» (далі - ЗАТ «Інтерліс», позивач) звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі також - Держказначейство, відповідач), в якому просило суд:

визнати протиправним рішення Державної казначейської служби України від 07.12.2021 №5-06-06/25710 про відмову у прийнятті до виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі №620/1987/20 та ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №620/1987/20 про внесення виправлень до виконавчого листа від 22.01.2021 у справі №620/1987/20;

зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі №620/1987/20 та ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №620/1987/20 про внесення виправлень до виконавчого листа від 22.01.2021 у справі №620/1987/20, згідно яких за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської міської ради, які знаходяться на бюджетних рахунках виконавчого комітету Чернігівської міської ради, підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3153,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю відмови відповідача у прийнятті до виконання виконавчого листа у справі №620/1987/20 з мотивів відсутності у боржника - Чернігівської міської ради, відкритих рахунків в органі Держказначейства. Позивачем зазначено, що подана ним заява про прийняття до виконання виконавчого документа містила вимогу про стягнення коштів за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської міської ради, які знаходяться на бюджетних рахунках виконавчого комітету Чернігівської міської ради. Зауважено, що бюджетні рахунки в органах казначейства для фінансування видатків з місцевого бюджету відкривають саме виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, як розпорядники бюджетних коштів. Наголошено, що пунктами 47, 48 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845) передбачено безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, для чого в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ЗАТ «Інтерліс» із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.01.2021 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №620/1987/20 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської міської ради (код ЄДРПОУ боржника 34339125) на користь ЗАТ «Інтерліс» судового збору в розмірі 3153,00 грн. Відповідно до ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 про внесення виправлень до виконавчого листа строк пред`явлення виконавчого документа до виконання зазначено як « 05.12.2023».

З метою примусового виконання виконавчого листа №620/1987/20 ЗАТ «Інтерліс» 01.12.2021 звернулось до Держказначейства із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської міської ради, які знаходяться на бюджетних рахунках виконавчого комітету Чернігівської міської ради, коштів в сумі 3153,00 грн.

Листом від 07.12.2021 відповідач повернув виконавчий лист №620/1987/20 із посиланням на пункт 9 Порядку №845, у зв`язку із тим, що боржник не має відкритих рахунків в органах Казначейства.

24.12.2021 ЗАТ «Інтерліс» подало до Управління державної казначейської служби у місті Чернігові Чернігівської області заяву про прийняття до виконання виконавчого листа №620/1987/20 та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської міської ради, які знаходяться на бюджетних рахунках виконавчого комітету Чернігівської міської ради, коштів в сумі 3153,00 грн.

Листом від 08.02.2022 Управління державної казначейської служби у місті Чернігові Чернігівської області повернуло стягувачу виконавчий документ у зв`язку із тим, що боржник Чернігівська міська рада () не обслуговується та не має відкритих рахунків в органах Казначейства. Одночасно Управлінням повідомлено, що в органах Казначейства обслуговується та має відкриті рахунки виконавчий комітет Чернігівської міської ради ().

Вважаючи вказану відмову протиправною, ЗАТ «Інтерліс» звернулось до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності відмови відповідача у прийнятті до виконання виконавчого листа у справі №620/1987/20, як такої, що вчинена на підставі підпункту 3 пункту 9 Порядку №845.

Судом першої інстанції також вказано на необґрунтованість доводів позивача щодо наявності підстав для стягнення вказаних у виконавчому листі №620/1987/20 коштів з рахунків виконавчого комітету Чернігівської міської ради, оскільки виконавчий комітет Чернігівської міської ради є окремою юридичною особою, а також у зв`язку з тим, що виконавчий лист Чернігівського окружного адміністративного суду №620/1987/20 не містить зобов`язання щодо стягнення судового збору у розмірі 3153,00 грн. з бюджетних рахунків виконавчого комітету Чернігівської міської ради чи місцевого бюджету.

Також судом першої інстанції зазначено про помилковість посилання позивача на наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень пунктів 47-52 Порядку №845, оскільки вказаними положеннями визначено порядок безспірного списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI (далі - Закон №4901-VI), який не поширюється на порядок виконання рішення суду, боржником за яким є орган місцевого самоврядування.

Апеляційна скарга ЗАТ «Інтерліс» мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянтом зауважено, що згідно з пунктами 41-45 Порядку №845 відповідач здійснює, у тому числі, безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Наголошено, що у спірних правовідносинах судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської міської ради, які здійснюються з рахунків, відкритих виконкомом міської ради.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівській області зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Наголошує, що відповідно до пункту 2 Порядку №845 боржниками є визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства. Зазначає, що Чернігівська міська рада відкритих рахунків в органах Казначейства не має. Також представником третьої особи зазначено про помилковість доводів апеляційної скарги щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин пунктів 41-45 Порядку №845, оскільки останніми врегульовано порядок відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі, у той час як виконавчий документ містить вимогу про стягнення судового збору, а не заподіяної шкоди.

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої, третьої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Пунктом 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, врегульовано Порядком №845.

Абзацом 3 пункту 2 Порядку №845 передбачено, що у цьому Порядку термін боржник вживається в такому значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Таким чином, умовою визнання певного органу боржником у розумінні Порядку №845 є, зокрема, те, що такий орган має відкритий рахунок в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Зазначене кореспондується з положеннями підпункту 3 пункту 9 Порядку №845, відповідно до яких орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Наведені положення свідчать, що за умови відсутності у боржника відкритих рахунків в органі Казначейства останнє зобов`язане в силу вимог підпункту 3 пункту 9 Порядку №845 повернути виконавчий документ стягувачеві, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом №4901-VI.

За змістом частини першої статті 2 Закону №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду, визначені Законом №4901-VI, не включають органи місцевого самоврядування до кола боржників, за яким держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів.

За вказаних обставин, повертаючи ТОВ «Інтерліс» без виконання виконавчий лист №620/1987/20 із посиланням на положення пункту 9 Порядку №845 з тих підстав, що Чернігівська міська рада не обслуговується в органах Казначейства та, відповідно, не має у ньому відкритих рахунків, Держказначейство діяло у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується із позицією суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин положень пунктів 47-52 Порядку №845, оскільки вказаними положеннями визначено порядок безспірного списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів саме на підставі Закону №4901-VI, який не поширюється на порядок виконання рішення суду, боржником за яким є орган місцевого самоврядування.

Колегія суддів також зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо помилкового неврахування судом першої інстанції під час вирішення справи положень пунктів 41-46 Порядку №845, якими врегульовано порядок безспірного списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам. Так, виконавчий лист у справі №620/1987/20 містить вимогу про стягнення з боржника 3153,00 грн. судового збору, а не стягнення коштів на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Судовою колегією враховується, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що у спірному випадку рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у справі №620/1987/20 може бути виконано або у порядку, визначеному Законом №1404-VIIІ, або за правилами Порядку №845 у разі зміни способу і порядку виконання рішення за правилами, передбаченими статтею 378 КАС України.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що Держказначейство не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником виконавчого провадження, і, відповідно, не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом №1404-VIIІ, та не наділено повноваженнями ініціювати розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах у порядку, передбаченому розділом IV КАС України.

Відповідач у спірних правовідносинах є встановленою Порядком №845 особою, яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Встановлені у вказаній справі обставини щодо відсутності у Чернігівської міської ради відкритих рахунків в Державній казначейській служби України, а також зміст резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у справі №620/1987/20 в частині зазначення в якості боржника саме Чернігівської міської ради, як окремої юридичної особи, свідчать про те, що відповідач, не будучи органом примусового виконання, об`єктивно позбавлений можливості забезпечити виконання судового рішення.

Повернення виконавчого документа стягувачу на підставі підпункту 3 пункту 9 Порядку №845 у спірних правовідносинах є єдиним правомірним варіантом поведінки відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із позицією суду першої інстанції щодо правомірності повернення Держказначейством виконавчого листа у справі №620/1987/20, як такого, що вчинено за наявності обставин, передбачених підпунктом 3 пункту 9 Порядку №845, у зв`язку з чим вказує на обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для вжиття заходів судового захисту прав позивача за вказаним позовом.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують. Правова оцінка встановлених обставин справи судом першої інстанції дана вірно. Порушень норм матеріального чи процесуального права при прийняті рішення судом першої інстанції не допущено.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Інтерліс» залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі №620/2974/22 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді Є.І. Мєзєнцев

О.Є. Пилипенко