Справа № 496/310/22
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 496/310/22
Головуючий в 1 інстанції: Пасечник М.Л.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 18 липня 2022 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеської області та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 25.11.2021 року, винесеною адміністративною комісією при виконавчому комітеті Біляївської міської ради Одеської області №14 про притягнення ОСОБА_1 , як голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода-Садова» до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18 липня 2022 року адміністративний позов було залишено без розгляду через пропуск позивачем строку, встановленого на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та відсутність поважних причин для його поновлення.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 надала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до Біляївського районного суду Одеської області для продовження її розгляду.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції помилково вважав те, що про пропуск строку, встановленого на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення стало відомо лише після відкриття провадження у справі. Апелянт звертає увагу, що звертаюсь до суду із даним позовом вона повідомила суд, що процесуальний строк нею пропущено та подала клопотання про його поновлення із наведенням поважності причин пропуску строку. При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суд цьому не надав належної процесуальної оцінки, у судових засіданнях, які відбулися 09.06.2022, 28.06.2022 року питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду також не вирішувалося.

Відповідач до суду надав письмові пояснення та додаткові пояснення, в яких зазначає, що 25.11.2021 р. постанову від 25.11.2021 р. №14 було направлено на адресу позивача секретарем адміністративної комісії при ВК Біляївської міської ради Калачук Катериною Олександрівною службою доставки ТОВ «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною №9416, проте позивач відмовилась від її отримання, про що свідчить докази наявні в матеріалах справи. В свою чергу, відповідач звернувся до ТОВ «Нова пошта» з запитом про надання інформації щодо вручення відправлення за експрес-накладною №9416. Відповідач звертає увагу, що згідно відповіді ТОВ «Нова пошта від 27.10.2022 р., вбачається що відправленні документи за ЕН №9416 не були вручені в руки у зв`язку з відмовою адресата в його отриманні.

Отже, відповідач вважає, що Виконавчим комітетом Біляївської міської ради Одеської області були вжиті всі заходи для повного та всебічного розгляду справи про адміністративне правопорушення та направлення позивачу оскаржуваної постанови, а відсутність позивача на засіданні комісії та відмова в отриманні поштової кореспонденції свідчить про її незацікавленість.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Положеннями статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом.

Щоб адміністративний позов був прийнятий до провадження судом першої інстанції, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, частини четвертої статті 5 КАС України.

Крім того, пунктами 6, 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення з позовом до суду, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі щодо своєчасного пред`явлення позову для чого особа, зацікавлена у її поданні, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

За змістом ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2021 року відносно голови ОСББ «Злагода-Садова» ОСОБА_1 , складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП.

Відповідно до повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення від 19.11.2021 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 25.11.2021 року, про що наявний підпис позивача 19.11.2021 року в присутності свідків (а.с.70).

Однак, ОСОБА_1 , будучи повідомленою в належний спосіб про дату та час засідання адміністративної комісії, на засідання 25.11.2021 р. не з`явилася, письмових пояснень та клопотань про відкладення розгляду справи до відповідача не надавала.

25.11.2021 року, розглянувши матеріали адміністративної справи, адміністративна комісія при ВК Біляївської міської ради винесла постанову про накладення на голову ОСББ «Злагода-Садова» ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що Виконавчим комітетом Біляївською міською радою 25.11.2021 р. копію постанови №14 від 25.11.2021 року направлено на адресу позивачу поштою, що підтверджується експрес-накладною Нової пошти №9416.

26.11.2021 р. кур`єром співробітником ТОВ «Нова пошта» було зроблено вихід за адресою позивача для вручення поштового відправлення №9416, однак позивач від отримання поштового відправлення відмовилась, що підтверджується відміткою «Від підпису відмовилась» пошти на відправленні №9416 (а.с.72) та листом ТОВ «Нова Пошта» про відмову від отримання листа адресатом Т.О.( арк.спр. 158 ).

Звертаючись до суду з позовом позивач в клопотанні про поновлення строку та в апеляційній скарзі зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності в день її винесення позивачу вручена не була, про наявність постанови дізналась 29.12.2021 року, в день отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, після чого 13.01.2022 року отримала копію постанови у Виконавчому комітеті Біляївської міської ради Одеської області, тому вважає, що строк на подання позову необхідно рахувати саме з цієї дати.

Слід зазначити, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 480/3180/20 від 22 грудня 2021 року та № 813/3756/17 від 23 квітня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що саме з 26.11.2021 р. позивач повинна була дізнатись про наявність постанови від 25.11.2021 р., оскільки з 19.11.2021 р. ОСОБА_1 знала що розгляд справи про притягнення її до адміністративної відповідальності відбудеться 25.11.2021 р., тобто позивачу було відомо про обставини прийняття рішення, при цьому апелянтом не зазначені будь-які перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення було прийняте відповідачем 25.11.2021 р.

Відповідач в свою чергу, в той же день 25.11.2021 р. виконав свій обов`язок щодо направлення копії постанови позивачу, 26.11.2021 р. кур`єром ТОВ «Нова пошта» було доставлено за адресою позивача поштове відправлення від Виконавчого комітету Біляївської міської ради, однак позивач відмовилась від його отримання усвідомлюючи, що відносно неї на 25.11.2021 р. був призначений розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_1 про незнання про прийняту постанову свідчать лише про її байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, що не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд не приймає доводи апелянта про те, що позивач має п`ятеро неповнолітніх дітей, які в період з кінця жовтня по кінець листопада хворіли, що унеможливило прибуття позивача на засідання комісії, про що було повідомлено відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем зазначеного листа на момент розгляду справи, а зазначені доводи ОСОБА_1 лише свідчать, що позивач знала про те, що розгляд справи відбудеться 25.11.2021 р.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач дізналася про наявність постанови 29 грудня 2021 року в день отримання постанови про відкриття виконавчого провадження суд не приймає, оскільки до вказаної дати позивач мала достатньо часу дізнатися про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення, адже достовірно була обізнана про її існування.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач з розумним інтервалом часу самостійно не цікавилася провадженням у своїй справі, з 25.11.2021 р. не зверталась до Виконавчого комітету Біляївської міської ради з запитами щодо розгляду справи та отримання відповідної постанови. Тобто, така процесуальна поведінка позивача вказує на те, що підстави пропуску строку звернення до суду не є поважними, а лише свідчить про бездіяльність ОСОБА_1 .

Разом із тим, причини пропуску строку звернення до суду можуть вважатись поважними, якщо вони відповідають одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, колегія суддів вважає, що підстави пропуску строку звернення до суду з позовом не є поважними та об`єктивними підставами для поновлення такого строку, оскільки право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності позовної заяви.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах.

Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладені обставини колегія суддів, враховуючи принципи верховенства права, належного врядування, практику ЄСПЛ, як джерело права, правові позиції Верховного Суду, погоджується з висновком суду 1-ої інстанції, щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позовну заяву подано із порушенням 10-денного строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і відхиляються апеляційним судом, як підстави для скасування судового рішення суду 1-ої інстанції.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частиною третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 121, 122, 123, 240, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 18 липня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець