Справа № 260/1460/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 260/1460/22 пров. № А/857/10575/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року (головуючий суддя Луцович М.М., м.Ужгород, проголошено 13:15:25) у справі № 260/1460/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

14.04.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовує тим, що 10.03.2022 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 477 о/с, за рапортом начальника Рахівського РВП ГУНП ОСОБА_2 , було призначено службове розслідування, за результатами якого 12.03.2022 року був виданий наказ № 487 та на підставі якого відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 розділу 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, прийнято рішення про звільнення позивача зі служби в Національні поліції України. 15.03.2022 року наказом начальника ГУНП в Закарпатській області № 45 о/с відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію України», за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України») позивача звільнено зі служби в поліції. Позивач зазначає, що 09.03.2022 року біля 22 години йому зателефонував черговий Рахівського РВП та повідомив, що я згідно графіку затвердженого начальником Рахівського РВП 09.03.2022 року, (з яким позивача ніхто не ознайомлював), 10.03.2022 року позивач повинен заступити на цілодобове чергування на пост «Лазещина». У зв`язку з поганим самопочуттям та підвищеною температурою тіла, позивач приблизно о 23 годині 09.03.2022 зателефонував черговому Рахівського РВП та повідомив його, що 10.03.2022 року не зможе заступити на чергування у зв`язку із захворюванням. 10.03.2022 року позивач о 08 год. 45 хв. зателефонував до начальника СКЗ Рахівського РВП ОСОБА_3 та повідомив, що не зміг заступити на чергування, у зв`язку із захворюванням про що повідомив чергового по РВП. Позивач вказує, що в подальшому він передзвонив до свого сімейного лікаря, а саме до ОСОБА_4 , якій пояснив симптоми свого захворювання (температура, судоми та біль в грудині) і лікар назначила лікування та відкрила позивачеві лікарняний, (про що він отримав підтвердження у вигляді «смс» повідомлення на телефон). Ввечері 10.03.2022 року до позивача додому приїхали представники інспекції ГУНП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 яким він надав пояснення та повідомив, що перебуваю на амбулаторному лікуванні та пред`явив електронний варіант медичного висновку. Позивач наголошує, що у зв`язку із захворюванням він перебував на амбулаторному лікуванні в період з 10.03.2022 по 14.03.2022 року, що підтверджується медичним висновком про тимчасову непрацездатність, а з 15.03.2022 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач був поміщений на стаціонарне лікування до Хустської ЦРЛ де перебував на лікуванні до 22.03.2022 року, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого. Позивач вказує, що не дивлячись на те, що він на законних підставах перебував на лікарняному з 10.03.2022, про що ним було повідомлено, натомість начальник Рахівського РВП склав акт про прогул позивача, а начальнику ГУНП в Закарпатській області призначив відповідне службове розслідування, за результатом якого прийшли до не обґрунтованого, на думку позивача, висновку, що він допустив порушення службової дисципліни, а саме: був відсутній на службі у період часу з 08.00 до 14 год.00 хв. - 10.03.2022 року без поважних причин і такі дії могли привести «до більш тяжких наслідків в частині не забезпечення контролю за діяльністю блок-поста «Лазівщина, оскільки виникла нагальна необхідність проводити заміну старшого наряду зазначеного поста». З огляду на викладене позивач вважає протиправними накази начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 487 від 12.03.2022 року та № 45 о/с від 15.03.2022 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у Закарпатській області №487 від 12.03.2022 року, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у Закарпатській області №45 о/с від 15.03.2022 року "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0116529), заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, з 15 березня 2022 року. Поновлено ОСОБА_1 - капітана поліції на посаді заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 16 березня 2022 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 16 березня 2022 року по 15 червня 2022 року в сумі 73 421,52 (сімдесят три тисячі чотириста двадцять одну гривню 52 копійки) грн. Рішення суду, в частині поновлення ОСОБА_1 - капітана поліції на посаді заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 16 березня 2022 року та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в сумі 23 542,93 (двадцять три тисячі п`ятсот сорок дві гривні 93 копійки) грн. допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що висновок суду першої інстанції відносно того, що згідно матеріалів службового розслідування відповідачем не вказано мотивів надання переваги обраного виду дисциплінарного стягнення (звільнення зі служби в поліції) і не можливості застосування більш м`якого виду дисциплінарної відповідальності враховуючи обставини справи є необгрунтованим, оскільки визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж, закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник ГУНП в Закарпатській області може застосувати до нього стягнення у межах компетенції, виходячи із обставин справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

01 вересня 2005 року позивач був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України, 07.11.2015 року позивач був переведений на службу до Національної поліції, а 02.03.2021 року призначений на посаду заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Рахівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з присвоєнням спеціального звання капітан поліції.

10.03.2022 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 477 о/с, за рапортом начальника Рахівського РВП ГУНП ОСОБА_2 , було призначено службове розслідування, за результатами якого 12.03.2022 року був виданий наказ начальника ГУНП в Закарпатській області № 487 та на підставі якого, прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національні поліції України, у з зв`язку з чим наказом начальника ГУНП в Закарпатській області № 45 о/с від 15.03.2022 р. відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію України», за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України») ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції.

Підставою винесення оскаржуваних позивачем наказів № 487 від 12.03.2022 року та № 45 о/с від 15.03.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції слугували висновки службового розслідування про те, що позивач скоїв дисциплінарний проступок, що проявився у невиході на службу 10.03.2022 в умовах воєнного стану та посиленого варіанту службової діяльності, порушенні Присяги поліцейського, порушенні правил етичної поведінки поліцейського, невиконанні наказів безпосереднього керівника, перешкоджанні у проведенні службового розслідування, незаконному залишенні зони обслуговування Рахівського РВП ГУНП, заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 .

Так, відповідно до наказу від 12.03.2022 року №487, згідно якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення зі служби зазначено, що до керівництва ГУНП області звернувся з рапортом начальник Рахівського РВП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_2 про те, що заступник начальника відділу поліції з превентивної діяльності Рахівського РВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 10.03.2022 о 08.00 повинен був заступити на добове чергування, як старший наряду на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в с. Лазещина, Рахівського району, про те, зазначений працівник поліції на службу не вийшов.

В ході службового розслідування, результати якого відображені в наказі від 12.03.2022 року №487, дисциплінарною комісією відповідача встановлено, що 09.03.2022 близько 22.00 год., старший інспектор-черговий чергової частини сектору моніторингу Рахівського РВП ГУНП майор поліції ОСОБА_7 повідомив всіх працівників поліції, які 10.03.2022 заступатимуть на добове чергування про необхідність прибути зранку о 08.00 до відділу поліції на інструктаж перед заступленням на службу, зокрема і ОСОБА_1 , який позитивно відреагував, повідомивши, що прибуде. Близько 23.00 год., ОСОБА_1 повідомив черговому ОСОБА_7 про те, що у нього різко погіршився стан здоров`я (підвищилась температура), тому він не зможе нести службу.

В матеріалах службового розслідування зазначено, що 09.03.2022, після 23.00 год. ОСОБА_2 та черговий ОСОБА_7 намагалися зв`язатися з ОСОБА_1 з метою з`ясувати, що з ним сталося, однак зв`язок з даним поліцейським був відсутній, а телефон вимкнений. У зв`язку з цим, була проведена заміна ОСОБА_1 , який повинен був з 08.00 10.03.2022 до 08.00 11.03.2022 нести службу на блок-пості « ІНФОРМАЦІЯ_1 », як старший наряду, тому 10.03.2022 о 08.00 на вищевказаний пост на добове чергування заступив начальник сектору превенції Рахівського РВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_8 .

Як відображено в наказі від 12.03.2022 року №487 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області" - 10.03.2022 о 08.00 год. ОСОБА_1 не з`явився до Рахівського РВП, не виконавши таким чином, наказ начальника районного відділу поліції ОСОБА_9 прибути до підрозділу.

Близько 14.30 год. 10.03.2022 року, ОСОБА_1 з`явився до відділу поліції та повідомив ОСОБА_2 , що перебуває на лікарняному, при цьому, не зазначив з приводу якого захворювання та де лікується. Після цього, ОСОБА_1 , не виконавши наказу керівника відділу поліції: «не здавати зброю та залишатися у підрозділі до приїзду працівників УГІ ГУНП», вийшов із службового кабінету, спустився до чергової частини, де здав зброю та самовільно залишив розташування підрозділу (наказ від 12.03.2022 року №487).

Як зазначено в наказі від 12.03.2022 року №487, дисциплінарною комісією встановлено, що ОСОБА_1 , маючи можливість звернутися до лікувальних закладів м. Рахова цього не зробив, а порушуючи накази ОСОБА_2 та про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності, незаконно покинув межі Рахівського району та виїхав до м. Хуст для відкриття лікарняного у сімейного лікаря з метою уникнення відповідальності за безпідставного невиходу 10.03.2022 на службу.

Таким чином, 10.03.2022 о 14.00, працівниками Рахівського РВП ГУНП складено акт про відсутність на службі ОСОБА_1 , за вказану дату, у період часу з 08.00 год. до 14.00 год.

Згідно наказу від 12.03.2022 року №487 та матеріалів службового розслідування (оригінал яких досліджувався судом в судовому засіданні) зазначено, що дисциплінарною комісією з`ясовано, що лікарем ОСОБА_4 , яка дистанційно відкрила лікарняне ОСОБА_1 , було допущено порушення лікарської етики та об`єктивності під час відкриття та подальшого підтвердження лікарняного ОСОБА_1 .

Таким чином, у наказі від 12.03.2022 року №487 та матеріалах службового розслідування зазначено, що дисциплінарною комісією встановлено, що ОСОБА_1 , у період часу з 08.00 до 14.00 10.03.2022 був відсутній без поважних причин на службі, що підтверджується його поясненням, а також працівників поліції та керівника підрозділу за місцем проходження служби, чим допустив грубе порушення трудової та службової дисципліни.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018 року затверджено «Дисциплінарний статут Національної поліції України», яким визначено сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службова дисципліна це - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ Украйни, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до п. 4 ст. 40 Кодексу Законів про працю України (розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Отже, з аналізу п. 4 ст. 40 Кодексу Законів про працю України колегія суддів приходить до висновку, що прогулом вважається відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, виключно якщо така відсутність була без поважних причин.

Апеляційний суд зазначає, що позивач неодноразово повідомляв про те, що він буде відсутній на службі 10.03.2022 року, за станом здоров`я. Зокрема, як підтверджується рапортом та поясненнями ОСОБА_2 - близько 23:20 год. 09.03.2022 року черговий ОСОБА_7 доповів начальнику Рахівського РВП ГУНП підполковника поліції Негрі В.М. про те, що близько 23:00 год. 09.03.2022 року йому зателефонував позивач і повідомив, що у нього погіршився стан здоров`я (підвищилась температура), тому він не зможе 10.03.2022 року нести службу. Аналогічні пояснення щодо того, що 09.03.2022 року близько 23:00 год. (а саме: о 22:50 год.) позивач зателефонував на службовий телефон та повідомив, про те, що 10.03.2022 року він не зможе заступити на службу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, оскільки у нього підвищилася температура - надав в ході службового розслідування і старший інспектор-черговий чергової частини сектору моніторингу Рахівського РВП ГУНП майор поліції ОСОБА_7 .

Також, у наданих, в ході службового розслідування, поясненнях майор поліції ОСОБА_7 вказав, що він відразу доповів ОСОБА_2 , який в той час стояв біля чергової частини, що о 22:50 год. 09.03.2022 року позивач зателефонував на службовий телефон чергової частини та сказав, що він зранку (10.03.2022 року) не заступає в наряд, оскільки у нього температура, на що ОСОБА_2 сказав, щоб ОСОБА_7 відразу дзвонив позивачеві та сказав, щоб зранку з температурою був у кабінеті начальника, а тому приблизно за 30 секунд ОСОБА_7 зателефонував позивачеві, але телефон у нього був виключений. Таким чином, матеріалами справи, а також наданими в ході службового розслідуваннями поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_7 підтверджується той факт, що позивач завчасно, а саме 09.03.2022 року повідомив, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (підвищилася температура) він не зможе заступити у наряд 10.03.2022 року. Крім того, факт того, що позивач повідомив про причини його неявки у наряд 10.03.2022 року, свідчить і те, що 09.03.2022 року ОСОБА_2 дав вказівку черговому ОСОБА_7 провести заміну ОСОБА_1 і тому о 08:00 год. 10.03.2022 року на вказаний пост заступив ОСОБА_8 , що підтверджується Висновком службового розслідування.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, що позивач, з метою не заступлення для чергування в складі добового наряду навмисно штучно створив умови перебування його на лікарняному, що на думку відповідача, підтверджується його зверненням за медичною допомогою не за місцем дислокації підрозділу, а на території Рахівського району, а до сімейного лікаря в м. Хусті, з яким перебуває у дружніх відносинах, з огляду на наступне.

В матеріалах справи знаходиться Лист від 01.04.2022 року Комунального некомерційного підприємства "Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги", згідно якого зазначено, що 10.03.2022 року ОСОБА_1 звернувся за допомогою засобів телефонного зв`язку до лікаря загальної практики-сімейної медицини ОСОБА_4 . В ході опитування пацієнта було виявлено ознаки наявності симптомів гострої респіраторної інфекції. На підставі цього відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я №233 від 04.02.2022 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2022 року за №168/37504 «Про особливості формування медичних висновків в окремих випадках» лікарем ОСОБА_4 було надано рекомендації по лікуванню, сформовано медичний висновок про тимчасову непрацездатність №289А-ЗМК2-Е4Н9-АВК2 за категорією «Захворювання або травма загального характеру» на період 5 календарних днів (з 10.03.2022 р. по 14.03.2022 р.) та запрошено на прийом для об`єктивного огляду та проходження тесту на гостру респіраторну хворобу «СОVID 19», спричинену коронавірусом SFRS-CoV-2. У ході обстеження встановлено діагноз: Гостре респіраторне захворювання верхніх дихальних шляхів. Позагоспітальна правобічна нижньодольова пневмонія, легкий перебіг. Інші форми стенокардії. Атеросклеротична хвороба серця нативних вінцевих артерій. Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця без застійної серцевої недостатності.

Згідно Листа від 01.04.2022 року Комунального некомерційного підприємства "Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги" зазначено, що позивач лікувався амбулаторно з 10.03.2022 року по 14.03.2022 року в КНП «Хустський ЦПМСД». Після проведеної додаткової консультації кардіолога 14.03.2022 року та зважаючи на погіршення самопочуття позивача було скеровано на дообстеження та лікування в умовах стаціонару.

Апеляційний суд вказує, що в матеріалах справи наявний, Медичний висновок №289А-ЗМК2-Е4Н9-АВК2 від 10.03.2022 року (Інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я) про тимчасову непрацездатність позивача у період з 10.03.2022 року по 14.03.2022 року. Крім того, згідно листа Комунального некомерційного підприємства "Хустська центральна лікарня імені Віцинського Остапа Петровича" Хустської міської ради від 07.04.2022 року №453/04-07 підтверджується, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні №2 КНП «Хустська ЦЛ ім. ОСОБА_10 » з 15.03.2022 року по 21.03.2022 року, діагноз: Вазоспастична стенокардія, Неповна блокада передньоверхньої гілки лівої ніжки пучка Пса, СН І, Гіпертонічна хвороба з переважним ураженням серця з (застійної) серцевої недостатності І ст, ст 2, ризик високий, Інша вірусна пневмонія, правобічна, нижньодольова. На пацієнта ОСОБА_1 оформлено електронний медичний висновок (листок непрацездатності) з 15.03.22 по 21.03.22 року. Разом з тим, в матеріалах справи наявна Виписка із медичної картки стаціонарного хворого 3030, згідно якої підтверджується, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 16.03.2022 року по 22.03.2022 року.

Вищевикладене дає апеляційному суду дійти висновку, що відповідач за результатом службового розслідування дійшов необґрунтованого висновку, який не підтверджується жодними належними та допуситими доказами про те, що позивач 10.03.2022 року безпідставно був відсутній на службі більше трьох годин протягом робочого дня. Натомість, як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується наявними матеріалами, позивач завчасно повідомив про причини відсутності на роботі (в наряді) 10.03.2022 року, при цьому поважність причин неявки на роботі, а саме: за станом здоров`я підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема, Медичним висновком №289А-ЗМК2-Е4Н9-АВК2 від 10.03.2022 року, листом від 01.04.2022 року Комунального некомерційного підприємства "Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги", Випискою із медичної картки стаціонарного хворого 3030 та листа Комунального некомерційного підприємства "Хустська центральна лікарня імені Віцинського Остапа Петровича" Хустської міської ради від 07.04.2022 року №453/04-07.

Щодо доводів апелянта про те, що позивач не звернувся за медичною допомогою за місцем дислокації на території Рахівського району, а звернувся до свого сімейного лікаря, суд апеляційної інстанції зазначає, що сам по собі факт звернення позивача за медичною допомогою саме до свого сімейного лікаря, за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів у їх сукупності не може слугувати належним доказом ухилення позивача від заступлення у наряд. Крім того, колегія суддів констатує, що перебування позивача на лікуванні у період з 10.03.2022 року по 21.03.2022 року підтверджується належними доказами, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається - протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського, або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовку пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частиною 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Таким чином, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість таких, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.

В даному ж випадку, судом апеляційної інстанції встановлено, що апелянтом не доведено, а матеріалами справи не підтверджується допущення позивачем порушення службової чи трудової дисципліни, а саме: не доведено відсутність позивача на службі без поважних причин 10.03.2022 року, при цьому відповідачем було застосовано крайній вид дисциплінарного впливу - звільнення зі служби під час перебування позивача на лікарняному та без врахування того чи наявна вина позивача у вчиненні проступку. Також, апелянтом жодним чином не було обґрунтовано підстав застосування до позивача саме крайнього виду дисциплінарно стягнення, а саме: звільнення з військової служби, при цьому не було вмотивано неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що накази за № 487 від 12.03.2022 року та за № 45 о/с від 15.03.2022 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції - не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності.

Разом з тим, у відповідності до положень ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідачем було надано до суду Довідку про середню заробітну плату, згідно якої середній заробіток позивача за січень 2022 року (31 календарних днів) складає 21254,89 грн. та за лютий 2022 року (28 календарних днів) складає 25830,97 грн. Позивача було звільнено зі служби з 15.03.2022 року, а поновлено на роботі рішенням суду від 15.06.2022 року.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України позивачеві необхідно виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу за вказаний період.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума грошового забезпечення, яка підлягає відшкодуванню позивачеві за час вимушеного прогулу за період з 16 березня 2022 року по 15 червня 2022 року становить 73 421,52 грн. (92 (дні вимушеного прогулу) Х 798,06 грн. (середньоденна заробітна плата)).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатської області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у справі № 260/1460/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 03 листопада 2022 року.