Справа № 456/4207/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 456/4207/21 пров. № А/857/12195/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену головуючим суддею Гулою Л. В. у м. Стрий, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - поліцейський ВРПП Стрийського РУП Головного управління Національної поліції у Львівській області Комар Назарій Романович, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

14.08.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій поліцейського Комара Н. Р., скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №071139 від 19.04.2021 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Також позивачем до позовної заяви додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із таким позовом, у зв`язку з тим, що позивач дізнався про наявність оскаржуваної постанови в серпні 2021 року, після того як його представник ознайомлювалась з іншими адміністративними матеріалами, складеними щодо нього. Позивач зазначає, що присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не був, а рішення, прийняте за результатами розгляду такої справи, всупереч положенням статей 285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення не було вручене одразу під розписку та не надіслано поштовими засобами зв`язку.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.08.2021 поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.07.2022 залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 .

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неповажність причин пропуску ним строку звернення до суду та залишив без розгляду позовну заяву, оскільки про прийняття оскаржуваної постанови він дізнався лише під час розгляду справи № 456/1939/21 та отримав можливість її оскаржити в судовому порядку після отримання безоплатної вторинної правової допомоги на підставі довіреності від 04.08.2021. Зазначає, що ним подано клопотання про проведення почеркознавчої експертизи з метою збору доказів про протиправність дій працівників поліції щодо нього.

Учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Представником позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами.

Зважаючи на встановлений законодавством десятиденний строк розгляду даної справи, а також непідтвердження жодними доказами обставин, зазначених представником позивача для відкладення розгляду справи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення апеляційного розгляду справу та відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду є неповажними.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини другої якої позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частин третьої, четвертої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху починається з дня вручення спірного рішення (постанови).

Зазначений в частині другій статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України строк десять днів визнаний законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відтак, з дня вручення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Так, позивач у даній справі оскаржує постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №071139 від 19.04.2021, копія якої йому була вручена цього ж дня, що встановлено із наявної в матеріалах справи постанови від 19.04.2021, у якій, серед іншого, позивач підтвердив факт її отримання власноручним підписом.

Разом з тим, позовну заяву було подано до суду через 4 місяці 14.08.2022, тобто із значним пропуском десятиденного строку звернення до суду.

Як на причину поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач покликається на неотримання копії оскаржуваної постанови та підробку його підпису на спірній постанові.

Слід зазначити, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що зазначена позивачем підстава для поновлення строку звернення до суду жодним чином не підтверджена, як і не спростовано справжність його підпису на спірній постанові, оскільки відсутні докази звернення до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення та відповідного вироку суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача чи третіх осіб. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строку звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, що є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду відповідно до частини четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 286, 311, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 456/4207/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 02.11.2022