Справа № 320/15803/21
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року № 320/15803/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт`до Головного управління Державної податкової служби (далі - Головне управління ДПС у Київській області) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Київській області від 01.11.2021 № 2495-п про проведення фактичних перевірок та додаток №1 до наказу від 01.11.2021 № 2495-п про проведення фактичних перевірок щодо суб`єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт»;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області щодо призначення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в оскаржуваному наказі та додатку № 1 до нього відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. Також не відображено у ході яких заходів контролюючим органом встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства.

На думку позивача, зазначення у наказі норм підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України) не свідчить про наявність в останньому інформації, яка може слугувати підставою для його прийняття та необхідності здійснення податкового контролю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головним управлінням ДПС у Київській області, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що згідно із правою позицією Верховного Суду підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а тому доводи позивача є необґрунтованими. Крім того, відповідач стверджує, що допустивши посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, тим самим втратив своє право на оскарження наказу про проведення перевірки, скасування якого за вказаних обставин не може призвести до відновлення порушених прав товариства, оскільки права останнього можуть порушити лише наслідки проведення такої перевірки ти винесені за її наслідками рішення.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, де останній наголосив на обґрунтованості позовних вимог та зазначив про те, що доводи відповідача про вручення копії наказу та направлення на перевірки не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах із позивачем.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» (, місцезнаходження: 07335, Київська обл., Вишгородський р-н, сільрада Демидівська, Урочище Берізки, буд. 2) зареєстровано як юридична особа 16.05.2011, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №0027889.

Основним видом економічної діяльності товариства за КВЕД є - 23.99 виробництво неметалевих мінеральних виробів н.в.і.у.

Судом встановлено, наказом від 01.11.2021 № 22495-п заступника начальника Головного управління ДПС у Київській області Валерії Буділовської про проведення фактичних перевірок призначено провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання згідно із додатком з метою здійснення контролю за суб`єктами господарювання норм щодо виробництва, обліку та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального.

Підставою проведення перевірки у наказі зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

З витягу до додатка № 1 до наказу від 01.11.2021 № 22495-п вбачається, що перевірці підлягає, зокрема і Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт», датою початку перевірки є 26.11.2021 тривалістю 10 діб.

На підставі наказу від 01.11.2021 № 22495-п та направлення на перевірку №8437/10-36-09-00-10 проведено фактичну перевірку з питань дотримання податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням яких покладений на органи ДПС, за результатами якої складено акт (довідку) від 06.12.2021 № 21263/10-36-09-00-10/37641719.

Не погоджуючись із наказом від 01.11.2021 № 22495-п та додатком № 1 до нього, а також діями податкового органу щодо призначення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт», позивач звернувся із вказаним позовом.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У постановах від 06.07.2022 (справа № 420/1242/21), від 12.08.2021 (справа № 140/14625/20), від 10.04.2020 (справа № 815/1978/18), від 25.01.2019 (справа № 812/1112/16), від 05.11.2018 (справа № 803/988/17) Верховний Суд дійшов висновку, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

У наказі Головного управління ДПС у Київській області від 01.11.2021 № 22495-п підставою проведення перевірки визначено здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Оскаржуваний наказ № 22495-п з додатком № 1, що є його невід`ємною частиною, відповідає вимогам, що визначеним підпунктом 81. статті 81 ПК України, а саме: містить дату видачі; найменування контролюючого органу; найменування та реквізити суб`єкта; адреса об`єкта; мета перевірки, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, зокрема, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України; дату початку перевірки; тривалість перевірки. Також, наказ містить підпис начальника Головного управління ДПС у Київській області та скріплений печаткою контролюючого органу.

Враховуючи наведене, не знаходять свого підтвердження доводи позивача про невідповідність оскаржуваного наказу вимогам ПК України.

Щодо доводів позивача про те, що копія наказу про проведення перевірки та направлення на проведення перевірки вручені не уповноваженій особі, яка не має трудових відносин з товариством, слід зазначити, що вказані обставини не входять до предмета доказування у даній справі.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13.11.2018 по справі № 805/528/17-а (адміністративне провадження № К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Оскільки судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні та позивачем не надані допустимі докази протиправності наказу від 01.11.2021 № 22495-п, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 73- 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаріліт» (, місцезнаходження: 07335, Київська обл., Вишгородський р-н, сільрада Демидівська, Урочище Берізки, буд. 2) до Головного управління ДПС у Київській області (; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А) про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.