Справа № 320/3361/22
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року № 320/3361/22

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору головного державного виконавця Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильєва Антона Сергійовича від 12.01.2022 ВП №45726714.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в ході здійснення виконавчого провадження №45726714 (в межах якої винесено оскаржувану постанову) кошти в рахунок погашення заборгованості не стягувались, отже постанова головного державного виконавця Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильєва Антона Сергійовича №45726714 від 12.01.22 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 215395,22 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 дану заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2022 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

12.01.2022 головним державним виконавцем Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильєвим Антоном Сергійовичем винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору.

Зазначена постанова винесена в ході здійснення виконавчого провадження №45726714 щодо стягнення з позивача грошових коштів на користь ПАТ "Банк "Київська Русь", в подальшому відповідно ухвали Славутицького міського суду Київської області по провадженню №6/377/40/21 від 15 вересня 2021 року стягувач у вказаному виконавчому провадженні був замінений на ОСОБА_2 , а виконавчий документ відкликаний з примусового виконання.

Підставою для заміни сторони стали наступні обставини:

Так, 27 червня 2014 року Славутицький міськрайонний суд Київської області прийняв рішення про задоволення позову ПАТ «Банк» Київська Русь» до Приватного підприємства «Перспектива-Про», ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Офіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Славутич» про стягнення заборгованості за кредитним договором №50094-44.20 від 06.06.2013 р.

Вказаним рішенням суду стягнуто з відповідачів на користь ПАТ «Банк» Київська Русь» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2153952,21 грн, 06.11.2014 р. суд видав виконавчий лист у справі №377/346/14-ц (2/377/176/14).

На виконання вказаного рішення суду та виконавчого листа у Славутицькому міському відділі державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської Області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) відкрито виконавчі провадження 45726714.

29.04.2016 року між ПАТ «Банк» Київська Русь» і ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» був укладений Договір №14/04-18/42 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за кредитним та пов`язаними з ним договорами забезпечення та іпотеки.

В подальшому на підставі попереднього договору №100 від 30.11.2015, та договору про купівлю продаж права вимоги від 28 квітня 2016 року укладеного між заявником - ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Нескстджен фінанс» право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ОСОБА_2 . Отже правовідносини, що стали передумовою для відкликання виконавчого документа з примусового виконання фактично склалися у 2016 році.

Позивач вважає, що зазначена постанова про стягнення виконавчого збору винесена із порушенням вимог діючого законодавства, тому звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституці єю та законами України.

В силу статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установ люються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-УІІІ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших ор ганів» (далі - Закон № 1403-УІІІ).

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусо вого виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) ор ганами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приват них виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно з статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кош ти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові пра ва інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спіль но з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, сти пендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі кош тами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, перед бачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зо бов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового ви конання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиня ти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше на ступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа ви носить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попере джає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчо го провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справлян ня виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржни ка виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404Л/Ш викона вчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове ви конання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стя гується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переда ного стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом Ук раїни «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконав чими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконав чого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відпо відно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгова ності теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання

чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до вине сення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII вико навчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого доку мента стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За приписами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернен ня виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого час тиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не піз ніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закін чення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчо го збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ є спеціальним за коном, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з ор ганізації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробле ною відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі пи тання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконан ню.

Норми частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язати державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, пе редбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо ви конавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернен ня виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспон дуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція).

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що вико навчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягу вачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу III Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стя гувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну нор му Закону № 1404-VIII, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого про вадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

Згідно п.22 - 23 Інструкції з організації примусового виконання рішень (затвердженого наказом МУЮ №512/5 від 02.04.2012) У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повер нення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконан ня (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповід ну відмітку щодо залишку не стягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору.

Отже за таких обставин виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом. При стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 22 січня 2021 року у справі № 400/4023/19 та позицією Великої палати Верховного суду викладеній у постанові №2540/3203/18 від 11 березня 2020.

В даному випадку в ході здійснення виконавчого провадження №45726714 (в межах якої винесено оскаржувану постанову) кошти в рахунок погашення заборгованості не стягувались, що також підтверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачу та відміткою державного виконавця на зворотній частині виконавчого документа.

Отже постанова головного державного виконавця Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильєва Антона Сергійовича №45726714 від 12.01.22 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 215395,22 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не спростовано позовні вимоги та аргументи позивача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2154,00 грн. Враховуючи задоволення позову, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань призначених для відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору головного державного виконавця Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильєва Антона Сергійовича від 12.01.2022 ВП №45726714.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2154 (дві тисячі сто п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.