Справа № 500/3182/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3182/22

04 листопада 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач), в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо неврахування відомостей трудової книжки НОМЕР_1 та незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у колгоспі "Україна" (у подальшому колгосп "Росія", КСП "Увислівське", ТОВ "Увислівське") з 09.05.1986 по 17.04.2000, періоду служби в армії з 14.11.1980 по 22.12.1982, періоду перебування на обліку як безробітного із 26.07.2001 по 22.01.2002;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 відомості про його трудову діяльність згідно трудової книжки НОМЕР_1 і зокрема період роботи у колгоспі "Україна" (у подальшому колгосп "Росія", КСП "Увислівське", ТОВ "Увислівське") з 09.05.1986 по 17.04.2000, період служби в армії з 14.11.1980 по 22.12.1982, період перебування на обліку як безробітного із 26.07.2001 по 22.01.2002 та призначити йому пенсію за віком, відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати досягнення пенсійного віку з 28.06.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0207-8/20965 від 05.08.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, мотивуючи відсутністю достатнього стажу роботи. Однак до страхового стажу позивача зараховано не всі періоди, зокрема роботи у колгоспі "Україна" (у подальшому колгосп "Росія", КСП "Увислівське", ТОВ "Увислівське") з 09.05.1986 по 17.04.2000, служби в армії з 14.11.1980 по 22.12.1982, перебування на обліку як безробітного із 26.07.2001 по 22.01.2002

Беручи до уваги те, що факт роботи, служби в армії та перебування на обліку як безробітного ОСОБА_1 у вказані періоди підтверджується відомостями трудової книжки, архівної довідки, військового квитка, формальні неточності у яких не можуть бути підставою для обмеження у реалізації конституційного права на соціальний захист, позивач вважає відмову в призначені пенсії протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 22.09.2022 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 71 від 04.08.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу позивачу не зараховано періоди трудової діяльності згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 21.08.1980, оскільки дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначена у трудовій книжці, не відповідає паспортним даним 27.06.1962. Період роботи в колгоспі з 1986 по 2000 не зараховано, оскільки в наданій архівній довідці №310 від 26.03.2021 по батькові зазначено скорочено, а також відсутня дата народження позивача. Крім того, період служби в армії з 14.11.1980 по 22.12.1982 не зараховано до страхового стажу, оскільки у військовому квитку дата видачі дописана іншим чорнилом, а також дописано дату початку служби. При цьому, не передбачено зарахування до стажу період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 26.07.2001 по 22.01.2002. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповіді на відзив, поданому до суду 29.09.2022, позивач відзначив, що відповідач не навів доказів того, що у записах трудової книжки та в архівній довідці містяться неправильні чи неточні записи про спірні періоди. Щодо не зарахування до страхового стажу позивачу період перебування його на обліку як безробітного, то відповідач у відзиві, окрім перерахування ряду відповідних норм законодавств зовсім не конкретизував мотивів своїх дій і не заперечив наведену у позовні заяві правову позицію Верховного Суду у аналогічній справі.

Ухвалою суду від 06.10.2022 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області як співвідповідача до участі в справі. Ухвалено розгляд справи розпочати спочатку та проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

Копію ухвали від 06.10.2022 надіслано електронним листом та отримано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 07.10.2022, що підтверджується повідомленням про доставку (а.с.38).

Відповідач у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали) та станом на 04.11.2022 відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Клопотань про продовження процесуального строку також до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши у відповідності до вимог ст.263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-7), згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 21.08.1980 (а.с.8-10), зокрема, в періоди:

з 14.11.1980 по 22.12.1982 проходив службу в збройних силах Радянської армії, про шо свідчить і військовий квиток НОМЕР_3 від 14.11.1980 (а.с.13);

з 09.05.1986 по 17.04.2000 працював у колгоспі "Україна" (у подальшому колгосп "Росія", КСП "Увислівське", ТОВ "Увислівське"), про що свідчить і архівна довідка комунальної архівної установи "Трудовий архів Гусятинської селищної ради" №310 від 26.03.2021 про трудовий стаж (а.с.12);

з 26.07.2001 по 22.01.2002 перебував на обліку та отримував матеріальну допомогу по безробіттю, про що свідчить і довідка Гусятинської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №581 від 13.07.2022 (а.с.14).

28.07.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №71 від 04.08.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. Страховий стаж позивача становить 12 років 9 місяців 5 днів. До страхового стажу не зараховано: період роботи в колгоспі з 1986 по 2000, оскільки в наданій архівній довідці №310 від 26.03.2021 по батькові зазначено скорочено, не зазначено рік народження заявника; період служби в армії з 14.11.1980 по 22.12.1982, так як в військовому квитку дата видачі дописана другим чорнилом та дописана дата початку служби; період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 26.07.2001 по 22.01.2002 по довідці №581 від 13.07.2022, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Крім того для розрахунку стажу не врахована трудова книжка, так як на титульній сторінці не вірно зазначена дата народження заявника (а.с.17).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0207-8/20965 від 05.08.2022 позивачу повідомлено про відмову в призначенні пенсії по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.16).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідачів на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Положеннями ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Водночас, п."а" та п."в" ч.3 вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також:

будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

За приписами п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, які узгоджуються з нормами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З матеріалів справи видно, що період служби в збройних силах Радянської армії з 14.11.1980 по 22.12.1982 та період роботи у колгоспі "Україна" (у подальшому колгосп "Росія", КСП "Увислівське", ТОВ "Увислівське") з 09.05.1986 по 17.04.2000 підтверджується відомостями трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 21.08.1980, а також військовим квиток НОМЕР_3 від 14.11.1980 та архівною довідкою комунальної архівної установи "Трудовий архів Гусятинської селищної ради" №310 від 26.03.2021 про трудовий стаж відповідно.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у рішенні № 71 від 04.08.2022 послався на те, що за доданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 12 років 9 місяців 5 днів, до якого не зараховано вказані періоди, оскільки в наданій архівній довідці №310 від 26.03.2021 по батькові зазначено скорочено, не зазначено рік народження заявника, а в військовому квитку дата видачі дописана другим чорнилом та дописана дата початку служби. Крім того для розрахунку стажу не врахована трудова книжка, так як на титульній сторінці не вірно зазначена дата народження заявника.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у довідці.

Невідповідність на титульній сторінці трудової книжки дати народження паспортним даним, а також зазначення по батькові скорочено у архівній довідці та допис дати початку служби і видачі другим чорнилом у військовому квитку, не можуть бути підставою для виключення таких періодів з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві (організації), та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (організації) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Вказане відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 26.06.2019 року у справі №607/4243/17, яка враховується судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок.

Відповідачами не враховано, що не усі недоліки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, у довідках.

Таким чином, суд приходить до переконання, що період служби в збройних силах Радянської армії з 14.11.1980 по 22.12.1982 та період роботи у колгоспі "Україна" (у подальшому колгосп "Росія", КСП "Увислівське", ТОВ "Увислівське") з 09.05.1986 по 17.04.2000 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки такі відповідають записам в його трудовій книжці, а також відомостям архівної довідки та військового квитка, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності яких не встановлено, а тому їх належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, а такі формальні неточності як невідповідність на титульній сторінці трудової книжки дати народження паспортним даним зазначення по батькові скорочено у архівній довідці та допис дати початку служби і видачі другим чорнилом у військовому квитку, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів, та необхідність захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати такий період до страхового стажу ОСОБА_1 .

Разом з цим, згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 21.08.1980 позивач з 26.07.2001 по 22.01.2002 перебував на обліку та отримував матеріальну допомогу по безробіттю, про що свідчить і довідка Гусятинської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №581 від 13.07.2022.

Як вже було зазначено, в силу приписів ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Так, Верховний Суд у постанові від 20.04.2022 у справі №638/7217/16-а зазначив, що виплата допомоги по безробіттю та перебування на обліку безробітних є самостійними процедурами з окремими строками й підставами для їх початку та припинення. До страхового стажу особи, яка перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна, зараховується лише період, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не весь період перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітної.

Враховуючи, що протягом спірного періоду з 26.07.2001 по 22.01.2002 позивач перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний та отримував матеріальну допомогу по безробіттю, суд не вбачає законних підстав для не зарахування такого відповідачем до страхового стажу також.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, оскільки позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг відповідного віку, має достатній загальний страховий стаж, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно та висновків суду у даному рішенні, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 71 від 04.08.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи наявність у ОСОБА_1 відповідного віку, достатнього страхового стажу, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачу, то суд зауважує, що згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсійного віку позивач набув 27.06.2022. Із заявою про призначення пенсії звернувся 28.07.2022, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку.

Відтак з урахуванням наведеного, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, для реалізації ним у повній мірі гарантованого Конституцією України права на належне пенсійне забезпечення, порушеного протиправною відмовою відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком з 28.06.2022, тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності оскаржуваних дій, рішень.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно квитанції №31М2-А9МН-С4М1-РТ0Н від 30.08.2022 (а.с.5).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 71 від 04.08.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 14.11.1980 по 22.12.1982, з 09.05.1986 по 17.04.2000, з 26.07.2001 по 22.01.2002 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.06.2022.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2022 року.

Реквізити учасників справи:позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м.Тернопіль, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місцезнаходження: вул. П`ятницька, 83 а, м.Чернігів, 14005, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.