Справа № 340/4159/22
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/4159/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, )

до відповідача-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (Центральна площа, 3, м. Чернівці, 58002, )

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №93 від 13.06.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати звернення з 07.06.2022 року;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального (страхового) стажу періоди роботи в колгоспі "Родіна" Верхньорогачинського району Херсонської області з 15.12.1984 року по 05.04.2000 року, відповідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 від 18.12.1984;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати звернення з 07.06.2022 року.

Крім того, просить допустити до негайного виконання рішення суду в межах виплати пенсії за один місяць.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не зарахував до трудового стажу період роботи з 15.12.1984 року по 05.04.2000 року в колгоспі "Родіна" Верхньорогачинського району Херсонської області, запис про який міститься в трудовій книжці, та відмовив у призначенні пенсії, чим порушив права позивача, що й стало підставою для звернення до суду.

Суддя ухвалами від 12.09.2022 р. та від26.09.2022 р. залишав без руху позовну заяву. Позивач на виконання ухвали надав суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою від 07.10.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій (а.с.45). Ухвалу про відкриття провадження того ж дня доставлено відповідачу-1 та відповідачу-2 в особисті електронні кабінети системи "Електронний суд", позивачу направлено поштовим відправленням.

Від відповідача-2 27.10.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивач 07.06.2022 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за наслідками розгляду прийняте рішення №93 від 13.06.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком, мотивоване неможливістю зарахувати до загального (страхового) стажу періоди роботи в колгоспі "Родіна" Верхньорогачинського району Херсонської області з 15.12.1984 року по 05.04.2000 року у зв`язку з відсутністю інформації про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні (а.с. 50-53).

Відповідач-1 правом подання відзиву не скористався.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що він виник у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу окремого періоду роботи позивача при вирішення питання про призначення пенсії за віком.

Відповідно до копії паспорта, що міститься в матеріалах справи (а.с.10), 15.05.2022 року позивачці виповнилось 60 років, тобто з 16.05.2022 року вона набула права на призначення пенсії за віком.

Встановлено, що ОСОБА_1 , проживаючи на час звернення на території Дніпропетровської області, звернулась 07.06.2022 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за наслідками розгляду прийнято рішення №93 від 13.06.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком (а.с. 14), оскільки відповідач-2 не враховує до загального (страхового) стажу періоди роботи в колгоспі "Родіна" Верхньорогачинського району Херсонської області з 15.12.1984 року по 05.04.2000 року через відсутність інформації про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні, а також період з 11.12.2002 по 06.09.2003, оскільки такий запис не містить печатки. Отже, на думку відповідача, за наданими документами загальний страховий стаж роботи позивача складає 15 років 2 місяці 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд не погоджується з такими доводами відповідачів з наступних підстав.

За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту Закон №1058-IV).

Згідно статті 62 Закону № 1058-IV, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту - Порядок №637), яким також визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи, трудову книжку.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Судом досліджено копію трудової книжки позивачки, та встановлено, що у трудовій книжці № НОМЕР_2 , виданій на ім`я ОСОБА_2 , на аркуші №2-3 (а.с. 16) зроблено запис про період роботи у колгоспі "Родіна" Верхньорогачинського району Херсонської області з 15.12.1984 року по 05.04.2000 року. Відповідно до записів трудової книжки, 15.12.1984 протоколом № 44 від 15.12.1984 позивача прийнято у члени колгоспу. 05.04.2000 звільнено за власним бажанням відповідно до протоколу №3 від 05.04.2000.

Щодо вихододнів, аркуші 18-21 трудової книжки № НОМЕР_2 містять інформацію про трудову участь в колгоспі, а саме позивачем відпрацьовано:

- 1985 рік - відпрацьовано 4 вихододні, встановлений мінімум 220;

- 1986 рік - відпрацьовано 246 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1987 рік - відпрацьовано 237 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1988 рік - відпрацьовано 252 вихододні, встановлений мінімум 220;

- 1989 рік - відпрацьовано 239 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1990 рік - відпрацьовано 260 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1991 рік - відпрацьовано 237 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1992 рік - відпрацьовано 294 вихододні, встановлений мінімум 220;

- 1993 рік - відпрацьовано 238 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1994 рік - відпрацьовано 212 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1995 рік - відпрацьовано 246 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1996 рік - відпрацьовано 261 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1997 рік - відпрацьовано 201 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1998 рік - відпрацьовано 187 вихододнів, встановлений мінімум 220;

- 1999 рік - відпрацьовано 52 вихододні, встановлений мінімум 220.

Вказані записи містять всі необхідні дані, що відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою держпраці від 20.06.1974 №162 (далі по тексту - Інструкція №162) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якими керувався роботодавець при веденні трудових книжок у відповідні періоди. Запис про звільнення засвідчений печаткою підприємства.

Суд звертає увагу на те, що відсутність інформації про вихододні та встановлений мінімум за 1984 та 2000 роки не є підставою для не зарахування позивачу всього спірного періоду роботи в колгоспі «Родіна», щодо якого наявний запис у трудовій книжці.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю Української РСР трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітника чи службовця. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців, які працюють на підприємстві, в установі, організації понад п`ять днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Записи про причини звільнення в трудовій книжці мають робитися у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Порядок ведення трудових книжок на той час був врегульований Інструкцією №162.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи впиняються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки працівників та службовців» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідачами 1 та 2 не надано суду ґрунтовних пояснень, чому за наявності трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 та відповідних записів у ній, не враховано позивачці період роботи в колгоспі «Родіна» під час розгляду заяви на призначення пенсії.

Відтак, надана трудова книжка є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії та не потребує підтвердження додатковими документами, а незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, на підставі відсутності інформації про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні, є протиправним.

Таким чином, трудовий стаж позивача за період роботи у колгоспі "Родіна" Верхньорогачинського району Херсонської області мав бути врахований під час розгляду заяви про призначення пенсії.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (№800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач 2 допустив протиправну бездіяльність, оскільки, розглядаючи заяву позивача від 07.06.2022, всупереч вимогам Закону 1058-IV та Порядку №22-1 не врахував період роботи позивачки у колгоспі "Родіна" Верхньорогачинського району Херсонської області згідно записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 .

Тож право позивача, порушене протиправною бездіяльністю відповідача, має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про призначення пенсії та зарахування до загального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, спірного періоду роботи позивачки у колгоспі "Родіна" Верхньорогачинського району Херсонської області, з врахуванням наявних записів у трудовій книжці № НОМЕР_2 , виданій на ім`я ОСОБА_2 , та прийняти відповідне рішення.

Щодо звернення рішення суду до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, рішення суду про зобов`язання призначити пенсію, в контексті норм статті 371 КАС України не підлягає негайному виконанню, позаяк у даному випадку судом не присуджена конкретна сума пенсії, яка підлягає стягненню з державного бюджету, а лише зобов`язано відповідача здійснити її призначення.

За таких обставин, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. (а.с.9).

Розподіл судових витрат здійснюється згідно статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №93 від 13.06.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до заяви 07.06.2022,

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2022 року, зарахувавши до загального стажу період роботи у колгоспі "Родіна" Верхньорогачинського району Херсонської області, враховуючи наявні записи про вихододні у трудовій книжці та прийняти відповідне рішення з дати звернення відповідно до заяви від 07.06.2022, з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко