Справа № 752/10229/22
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/752/306/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 29.07.2022 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн., про що винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5680812.

Його було притягнуто до відповідальності за те, що він 29.07.2022 об 11-00 год. рухався по 38 км дороги НО9 с. Вільхівка Іршавського району Закарпатської області, керував транспортним засобом Tesla Model 3, н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 80 км/год.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки він рухався на транспортному засобі зі швидкістю не більше 50 км/год, фіксація швидкості здійснювалося поліцейським не в зоні дії знаків про здійснення відеофіксації 5.70 та обмеження швидкості руху 3.29. Поліцейський не надав йому можливості скласти письмові заперечення до протоколу щодо утримання ним в руках приладу вимірювання Trucam ТС 000647. У постанові не зазначено прилад, на який здійснювалась фотофіксація.

Просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №5680812 від 29.07.2022, закрити провадження у справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області Котубей О.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що позивач рухався зі швидкістю 80 км/год у населеному пункті, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача Trucam LTI 20/20, серійний номер ТС 000647 за адресою: Закарпатська область, Іршавський район, с. Вільхівка, дорога Н09, 38 км. На фотознімку зазначено дату вчинення правопорушення, серійний номер приладу, швидкість транспортного засобу позивача, місце скоєння, географічні координати.

Лазерний вимірювач Trucam LTI 20/20 має похибку +- 2 км/год та дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 до 1200 м. Цей прилад конструктивно розроблений таким чином, що дозволяється його використання без стаціонарних підставок. Відповідно до листа ДП «Укрметрстандарт» від 01.10.2019 №22-38/49 Лазерний вимірювач Trucam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів.

Місце для роботи з приладом позначено дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Закон України «Про національну поліцію» не зобов`язує встановлювати дорожні знаки перед ділянкою, де використовуються засоби контролю за дотриманням швидкісного режиму.

Позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позов у повному обсязі.

29.08.2022 судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

29.07.2022 відповідачем винесено постанову серії ЕАР №5680812 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 29.07.2022 він, керуючи транспортним засобом Tesla Model 3, н.з. НОМЕР_1 , в с. Вільхівка, дорога НО9, рухався зі швидкістю 80 км/год, чим перевищив обмеження швидкості руху на 30 км/год, Trucam ТС 000647, та порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 44-3, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП без складання відповідного протоколу відповідає вимогам ст.ст.222, 258 КУпАП та Інструкції.

Зазначене свідчить про незмістовність доводів позивача щодо незаконності складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки складання протоколу в цьому випадку не передбачене.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідними доказами.

Таким чином, суд приймає до уваги запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

Так, положення Закону №580 надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фото в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, здійсненого на нагрудну відеокамеру поліцейського та долученого до матеріалів справи, поліцейським зафіксовано вимірювання швидкості автомобіля, яким керував позивач, зупинку та розгляд справи про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 та у відповідності до вимог ст. ст. 268, 280 КУпАП України, поліцейський представився, ним було оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, позивачу роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України і процесуальні права за ст.268 КУпАП, після чого вручена постанова, роз`яснено порядок оскарження.

Таким чином, судом не встановлено порушення відповідачем процедури розгляду справи, яка передбачена ст. ст. 268, 280 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. При цьому дані відеозапису спростовують доводи позивача щодо того, що поліцейський не надав йому можливості скласти письмові заперечення щодо утримання ним в руках приладу вимірювання Trucam ТС 000647.

Посилання позивача на те, що працівник поліції під час фіксування швидкості вимірювання проводив не в автоматичному, а в ручному режимі є необґрунтованими. Позивачем оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про що зазначено в самій постанові, отже порядок фіксації адміністративного правопорушення виключає його автоматичне фіксування. До того ж, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000647 може використовуватися як в мобільному так і в статичному положенні. Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16642 від 30.09.2019 вимірювання швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000647 можливе як в ручному так і в автоматичному режимах.

Безпідставним також є посилання позивача на неможливість використання TruCam LTI 20/20 ТС000647 всупереч положенням ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.19 Конституції України не в автоматичному режимі. Отже, зазначене положення закону дозволяє використовувати прилади із функціями фото- та відео- фіксації в автоматичному режимі, і не встановлює жодних обмежень щодо використання інших технічних приладів і засобів під час виконання завдань органами поліції, в тому числі лазерні вимірювачі швидкості.

Суд враховує викладену правову позицію Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17, в якій зазначено, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

За положеннями Правил дорожнього руху обмеження швидкості руху встановлені в залежності від місця керування транспортним засобом: в населеному пункті - 50 км/год (п. 12.4), за межами населеного пункту, в залежності від категорії дороги швидкість має бути від 90 до 130 км/год (п.12.6).

До адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП може бути притягнута особа, яка допустила перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Отже, в залежності від місця керування транспортним засобом залежить який швидкісний режим встановлений на даній автомобільній дорозі, за перевищення якого більш як на 20 кілометрів на годину настає адміністративна відповідальність.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, які обмеження швидкості руху транспортних засобів діяли на ділянці автодороги за адресою: Закарпатська область, Іршавський район, с. Вільхівка, дорога Н09, 38 км, де працівники органів поліції здійснювали контроль за додержанням безпеки дорожнього руху, що унеможливлює встановлення судом факту перевищення швидкості руху транспортного засобу.

Також відповідач не спростував доводи позивача щодо того, що на зазначеній автодорозі не було встановлене обмеження швидкості шляхом розміщення дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості». Також відповідач не надав доказів того, що позивач дійсно допустив перевищення швидкості в зоні дії знаку 5.45 «Початок населеного пункту», що є необхідним для визначення законності накладення адміністративного стягнення на дорозі в межах населеного пункту, де діють вимоги Правил дорожнього руху, що визначають швидкість руху в населених пунктах.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно ОСОБА_1 , що з урахуванням приписів п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України має наслідком скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №5680812 від 29.07.2022 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАР №5680812 від 29.07.2022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрити провадження у справі.

Рішення може бути оскаржене в Шостому апеляційному адміністративному суді шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Олега Кошового, б. 2.

Представник відповідача: Котубей Олександр Васильович, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Олега Кошового, б. 2; паспорт серії НОМЕР_3 .

Суддя Ж. І. Кордюкова