Справа № 120/5487/20-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5487/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук Ірина Миколаївна

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

02 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бердоус Ю. М.,

представника позивача: Федчук С.М.,

представника відповідача: Бешлея І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. Позовні вимоги мотивовані протиправністю наказу відповідача №77 о/с від 12.05.2020 про звільнення позивача зі служби в поліції.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

5. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що його звільнено зі служби в органах поліції з 12.05.2020 на підставі поданого ним рапорту на звільнення від 05.05.2020. При цьому, зазначає, що 07.05.2020 його було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Також зазначає, що на вимогу першого заступника Літинського відділення поліції позивач того ж дня написав рапорт на звільнення зі служби за власним бажанням, однак, наміру звільнятись позивач не мав. Таким чином, рапорт був написаний позивачем під тиском керівництва та саме 07.05.2020, а не 05.05.2020, як про це зазначено на самому рапорті. Крім того, відповідно до п. 68 Положення №144, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою. Посилаючись на наведенні положення позивач вважає, що його протиправно звільнено ще до завершення тримісячного строку з дня подання рапорту на звільнення.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу Начальника ГУНП у Вінницькій області №77 о/с від 12.05.2020 позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 12.05.2020. Підставою звільнення зазначено рапорт ОСОБА_2 від 05.05.2020.

7. Крім того, наказом Начальника ГУНП у Вінницькій області №187 о/с від 28.10.2020 внесено зміни до пункту наказу Начальника ГУНП у Вінницькій області №77 о/с від 12.05.2020, в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та вирішено вважати його звільненим зі служби в поліції з 20.05.2020.

8. Разом із тим, не погоджуючись із своїм звільненням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

9. З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 задоволено клопотання представника позивача та призначено в адміністративній справі №120/5487/20-а почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

10. На вирішення почеркознавчої експертизи поставлено наступне питання:

- чи виконано написання календарної дати "05.05.2020" на рапорті про звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах Національній поліції України за власним бажанням власноручно ОСОБА_1 ?

11. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2021 задоволено клопотання експерта та вирішено направити до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України наступні матеріали:

- оригінал рапорту про звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах Національної поліції України за власним бажанням від 05.05.2020;

- адміністративну справу №120/5487/20-а, де на аркуші 172 міститься зразок умовного-вільного зразку почерку ОСОБА_1 ;

- оригінал договору про надання професійної правничої допомоги №57/20-а, у якому наявний зразок умовного-вільного зразку почерку ОСОБА_1 ;

- експериментальні зразки почерку цифрових записів ОСОБА_1 на 15-ти аркушах.

11. Крім того, даною ухвалою також зобов`язано Головне управління Національної поліції у Вінницькій області надати експерту Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України вільні зразки почерку цифрових записів ОСОБА_1 , що виконані по можливості в період часу з 2015 року по 2021 рік (це достовірні зразки, що виконанні особою самостійно, власноручно, до виникнення справи №120/5487/20-а, і не у зв`язку із нею. Наприклад, заяви про відпустки, заяви про надання матеріальної допомоги, тощо).

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

12. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 4-5 цієї постанови.

13. Відповідач вказує, що доводи апелянта не відповідають дійсності, адже в рапорті зазначені чіткі причини звільнення. Крім того, апелянт в рапорті зазначив, що наполягає на звільненні. При цьому, жодних заяв про відкликання рапорту чи/або вчинення на нього тиску до правоохоронних органів від позивача не надходило.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

16. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 59 Закону № 580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

17. Згідно з частиною першою статті 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

18. За змістом частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у випадках: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

19. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при виданні наказу №77 о/с від 12 травня 2020 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

21. Згідно положень статті 77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням. Будь-яких додаткових умов для можливості звільнення за власним бажанням Закон не передбачає.

22. Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів №114 від 29.07.1991 (далі - Положення).

23. Згідно із підпунктом "ж" пункту 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

24. А пунктом 68 Положення визначено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

25. З матеріалів справи встановлено, що апелянт прийняв рішення про написання рапорту про звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

26. При цьому, рапорт апелянтом написано особисто, заяви про відкликання рапорту він не подавав, що не спростовував і під час розгляду справи.

27. Крім того, колегія суддів враховує й те, що рапорт позивачем написано особисто, жодних дій на відкликання поданого рапорту до зазначеної у ньому дати звільнення позивач не вчиняв, що спростовує його доводи про те, що він бажав продовжити службу в органах Національної поліції.

28. Позивач не надав до суду жодних доказів про написання рапорту під примусом без власної волі, такі докази не встановлені й судом, позаяк матеріали справи не містять відповідних звернень до керівництва, або заяв, поданих в порядку Кримінального процесуального кодексу України, до органів Національної поліції, прокуратури, тощо про застосування до нього психологічного або фізичного примусу з метою звільнення з роботи.

29. Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо проставлення дати в рапорті не ним, адже факт проставляння дати 05.05.2020 на рапорті саме ОСОБА_1 підтверджується висновком експерта №СЕ-19/102-21/8271-ПЧ від 16.05.2021.

30. Зокрема, у висновку №СЕ-19/102-21/8271-ПЧ від 16.05.2021 експерт зазначив, що рукописні цифрові записи « 05.05.2020» у рапорті про звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах Національної поліції України за власним бажанням від 05.05.2020 виконанні ймовірно ОСОБА_1 .

31. Серед основних доводів протиправності його звільнення апелянт зазначає про порушення відповідачем п. 68 Положення №114, а саме, що його протиправно звільнено за його рапортом до закінчення тримісячного строку з дня подання відповідного рапорту.

32. Положенням № 144 вказані особливості звільнення зі служби за ініціативою особи:

- підпункт «ж» пункту 64 - особи звільняються зі служби: за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

- підпункт «з» особи звільняються зі служби: у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації;

- підпункт «и» пункту 64 - особи звільняються зі служби: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

- пункт 68 - особи, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

33. Таким чином, особливостями звільнення зі служби з поліції у разі звільнення з ініціативи особи є:

- у разі звільнення за власним бажанням - заявник має повідомити про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

- у разі звільнення у зв`язку із переходом до служби у інший правоохоронних орган - заявником має бути визначено про бажання звільнитись у зв`язку із таким переходом;

- у разі звільнення у випадках, визначених «Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413- заявником має визначатись обставина, передбачена;

- у разі звільнення за особистим проханням - заявник має попередити прямого начальника про звільнення не пізніш ніж за три місяці до дня звільнення.

34. З матеріалів справи встановлено, що наказом начальника ГУНП у Вінницькій області №77 о/с від 12.05.2020 позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 12.05.2020.

35. В подальшому, наказом начальника ГУНП у Вінницькій області №187 о/с від 28.10.2020 внесено зміни до пункту наказу Начальника ГУНП у Вінницькій області №77 о/с від 12.05.2020, в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та вирішено вважати його звільненим зі служби в поліції з 20.05.2020.

36. При цьому, підставою звільнення зазначено рапорт ОСОБА_2 від 05.05.2020.

37. Колегія суддів відхиляє вищезазначені доводи апелянта, адже аналіз змісту п. 68 Положення №114 вказує на те, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, зобов`язані повідомити про це прямого начальника не пізніш як за три місяці до дня звільнення, шляхом подання відповідного рапорту, в якому б висловили намір звільнитись через певний період чи/або в конкретну дату.

38. При цьому, подання особою рапорту на звільнення за власним бажанням, на переконання суду, не породжує у роботодавця обов`язку очікувати визначений п. 68 Положення №114 термін для звільнення такої особи.

39. Крім того, як слідує із змісту наявного рапорту позивача від 05.05.2020, останній просив звільнити його зі служби в Національній поліції України за власним бажанням у зв`язку з небажанням продовжувати службу (низька заробітна плата). Також у рапорті позивач чітко зазначив, що рішення про звільнення ним прийнято особисто та остаточно. Крім того, позивач зазначив, що наполягає на звільненні.

40. Таким чином, в даному випадку позивач повідомив причини, які перешкоджають проходженню служби (низька заробітна плата) та зазначив, що рішення про звільнення ним прийнято остаточно. Крім того, позивач у рапорті від 05.05.2020 зазначив, що наполягає на своєму звільненні.

41. З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу №77 о/с від 12.05.2020 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, правомірність своїх дій ним доведена, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позову в частині його скасування.

42. Відповідно до частити першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

43. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

44. Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

45. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

46. Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

47. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

48. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

49. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

50. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

51. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 листопада 2022 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.