Справа № 307/1757/22
Суддя: Сас Л. Р.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1757/22
Провадження № 2-а/307/12/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Ситар В.В.,

розглянувши за правилами ч. 4 ст. 229 КАС України (за відсутності всіх учасників справи та не здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) за правилами позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорії термінових адміністративних справ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СПП Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області та Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання незаконними дій начальника СПП Мукачівського РУ ГУНП в Закарпатській області Щербая Михайла Ілліча щодо складання постанови та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 06 червня 2022 року пред`явив адміністративний позов про визнання незаконними дій начальника СПП Мукачівського РУ ГУНП в Закарпатській області Щербая М.І. щодо складання постанови (серії БАБ №097826) від 30 травня 2022 року та скасування постанови про накладення на нього, позивача, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що начальником СПП Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Щербеєм М.І. винесено постанову, згідно якої його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Так, згідно вказаної постанови він, позивач, 30 травня 2022 року о 18 год. 10 хв. по вул. Об`їзній у м. Мукачево Закарпатської області, керуючи транспортним засобом «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1 , був безпідставно в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинений працівниками поліції, на вимогу яких подав їм документи на автомобіль та посвідчення водія. Вони переглянувши документи сказали, що він порушив правила дорожнього руху, так як автомобіль порушив термін перебування на митній території України і його дії підпадають під адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП.

Він не погоджується із зазначеним рішенням поліції, бо вважає себе невинним, а постанову серії БАБ № 097826 від 30 травня 2022 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповними з"ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків начальника СПП фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Крім цього, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст.121 КУпАП по своїй суті не є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки безпека дорожнього руху не є об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Також відповідачем під час складання оскаржуваної постанови застосовувалися норми Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, однак, ч. 8 ст. 121 КУпАП не згадується в нормах вказаної Інструкції.

Крім того, відповідальність за ч. 8 ст. 121 КУпАП наступає у випадку керування водієм транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, та тягне за собою накладення штрафу.

Тобто, підставою для таких висновків повинні бути належні та допустимі докази того, що відносно даного автомобіля порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транпсортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транпсортний засіб передано у володіння, корситування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, якими могли би бути відомості з митниці або хоча б відомості з інформаційної-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».

Однак, про такі відомості не зазначено ні у фабулі постанови та не додано до постанови, як того вимагає Інструкція.

Також відповідачами не надано жодних матеріалів, які б слугували підставою для прийняття цієї постанови та не надано відеофіксації такого, крім цього у постанові зазначено про відсутність таких.

Окрім того відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення, що у свою чергу, не надало можливість висловити свою незгоду у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також, відповідач грубо порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, що встановлена статями 278-280 КУпАП. Під час розгляду справи відповідач не досліджував докази, не з`ясував хто саме ввіз транспортний засіб на територію України, вирішив, що він автомобіль не ввозив; не з`ясовано чи відбулася передача транспортного засобу, тобто відповідач притягнув його до відповідальності без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та у постанові не зазначено, який нормативний акт він порушив.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, ввжає, що факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП є недоведеним, а оскаржувана постанова відповідачем прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП.

У зв`язку із чим, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 17 серпня 2022 року, яке у зв`язку із неявкою сторін відкладено на 22 вересня 2022 року та 31 жовтня 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кричфалушій І.І. в судове засідання не прибули, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кричфалушій І.І. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач начальник СПП Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Щербей М.І., будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не прибув без повідомлення причин.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у встановлений строк подав відзив на позов у якому позов не визнав посилаючись на його необґрунтованість.

Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд встановив таке.

Із постанови серія БАБ № 097826, винесеної 30 травня 2022 року о 18 год. 55 хв. начальником СПП Мукачівського РУП капітаном поліції Щербей М.І. видно, що ОСОБА_1 , 30 травня 2022 року о 18 год. 50 хв. у м. Мукачево по вул. Об`їзній керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому дане авто порушено строки його тимчасового ввезення в Україну та передано йому в користування і розпорядження при цьому водій не ввозив авто на митну територію України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП ( а.с. 7).

Даючи правову оцінку вказаній постанові суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтями 8 та 9 цього Кодексу встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121,

Частиною другою та третьою цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено зокрема, до компетенції Національної поліції.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Із оскаржуваної постанови видно, що така вручена ОСОБА_1 відразу після її винесення.

Відтак, суд відхиляє посилання позивача про те, що під час винесення вказаної постанови інспектором повинен був бути складений протокол, оскільки складення такого не передбачено під час розгляду справ уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, відповідачем до візиву на позов не долучено відомостей з бази даних Національної поліції "Інформаційний портал Національної поліції України" про те, коли автомобіль марки «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1 ввезено на територію України, через який пункт пропуску, на який період та з якою метою.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Статтею 380 Митного кодексу України, визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України .

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями частини 8 статті 121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, -, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного випливає, що положення ч.8 ст. 121 КУпАП є бланкетною нормою, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

Однак, відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не зазначено, яку статтю (частина, пункт) та який нормативний акт порушено позивачем та не викладено його зміст.

Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути розцінена судом як беззаперечна підстава вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, суд звертає увагу, що зазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Проте, на виконання вимог чинного законодавства, зокрема, зазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року, в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 241-244, 246, 250 КАС України,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову начальника СПП Мукачівського РУ ГУНП в Закарпатській області Щербея Михайла Ілліча від 30 травня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення штрафу у розмірі 8500 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: Кричфалушій Іван Іванович, вул. Пирогова, 1 «д»/1, м. Хуст Закарпатська область.

Відповідачі:

Начальник СПП Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Щербей Михайло Ілліч, вул. Я. Мудрого, 8, м. Мукачево Закарпатська область, 89600;

Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, вул. Ф. Ракоці, 13, м. Ужгород, 88000, .

Суддя Л.Р.Сас