Справа № 240/22580/21
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/22580/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

04 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні йому пенсії за віком зі зменшенням, пенсійного віку на п`ять років відповідно до п.2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати повторно розглянути його заяву від 15.06.2021 за №796 та призначити йому пенсію відповідно до п.2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як позивач працював та проживав у зоні посиленого радіаційного контролю до 01.01.1993 більше 4 років.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 14.06.2021 позивачу виповнилося 55 років, що підтверджується копією паспорта, яка міститься в матеріалах справи.

15.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За результатами розгляду заяви відповідач листом повідомив позивача про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з підстав відсутності необхідного періоду проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Абзацом першим ч.2 ст.24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII).

При цьому, умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону № 796-XII.

Право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, а особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років (абз.5-6 п.2 ч.1 ст.55 Закону № 796-XII).

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

В силу ч.1 ст.55 вказаного Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною 1 ст.26 Закону № 1058-IV встановлено, що починаючи з 01.01.2020 пенсія за віком після досягнення віку 60 років чоловікам призначається за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII та із врахуванням ст.26 Закону №1058-IV при призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на момент досягнення особою пенсійного віку (60 років) необхідний страховий стаж, який повинен становити не менше 21 року, при розрахунку якого слід врахувати, що від 27 років необхідного страхового стажу передбаченого ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV віднімається 6 років відповідно до ст.55 Закону № 796-XII.

Водночас, підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-XII слугував факт відсутності необхідного періоду проживання (роботи) у зоні посиленого добровільного відселення - 4 роки, станом на 01.01.1993.

Разом з тим, щодо необхідного страхового стажу спірних відносин у сторін, які беруть участь у розгляді справи не виникало, за наявними документами до страхового стажу період трудової діяльності зараховано повністю.

Як зазначено у повідомленні про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, період роботи (проживання) на території зони посиленого радіологічного контролю відповідно до статті 55 Закону №796-XII, згідно наданих позивачем документів, не підтверджено право на зниження пенсійного віку, оскільки період роботи на території зони посиленого радіологічного контролю становить 03 роки 11 місяців 15 днів. Наголошено, що довідку про період проходження практики в колгоспі "Радянська Україна" №14 від 27.04.2021 не можливо взяти до уваги, у зв`язку із відсутністю наказів про зарахування на практику та відрахування у зв`язку з закінченням проходження практики.

Стосовно підтвердження періоду роботи (проживання) позивачем у зоні посиленого радіологічного контролю слід вказати наступне.

Так, право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, мають потерпілі Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку 2 роки (за умови початкової величини зниження пенсійного віку) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років (п.6 ч.1 ст.55 Закону № 796-XII).

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем визнано, що позивач є потерпілою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, про що свідчить копія посвідчення, яка міститься в матеріалах справи.

При розгляді справи суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до довідки СТОВ "Світоч" №14 від 27.04.2021 позивач навчався в Житомирському сільськогосподарському технікумі у період з 01.09.1986 по 27.04.1989 та проходив виробничу та переддипломну практику в колгоспі "Радянська Україна" в період з липня по серпень 1987 року - 29 кал. дні; в період з серпня по жовтень 1988 року - 65 кал. дні; у лютому 1989 року - 8 кал. дні. Крім того, у зазначений період позивач отримував заробітну плату.

Отже, позивач працював та проживав під час практики, у вищевказаному колгоспі не будучи зареєстрованим за місцем проживання протягом 102 календарних дні (3 місяці та 3 кал. дні).

При цьому, є безпідставними твердження відповідача щодо відсутності відомостей щодо наказів про зарахування на практику та відрахування у зв`язку із закінченням проходження практики, оскільки у довідці Житомирського агротехнічного коледжу №171-а від 07.07.2021 такі відомості наявні (наказ про направлення на практику № 176а/у датований 15.08.1988 та наказ про направлення на переддипломну практику №25у від 26.01.1989).

Відтак, вказана довідка є підтвердженням проходження виробничої практики в колгоспі «Радянська Україна» Ємільчинського району с. Сімаківка у період з 15.08.1988 по 26.10.1988 та у період з 26.01.1989 по 08.03.1989 з посиланням на відповідні накази.

З огляду на встановлені обставини справи, які підтверджуються відповідними доказами, період роботи (проживання) позивача станом на 01 січня 1993 року становить більше 4 років, з яких 03 роки 11 місяців 15 днів, визнані відповідачем, що дає йому право на зниження пенсійного віку не більше, як на 5 років (1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років), а інші підтверджені матеріалами справи.

Згідно довідки виконавчого комітету Сімаківського старостинського округу Барашівської сільської ради №167 від 29.04.2021 позивач з 14.05.1986 по 01.09.1986 та з 03.05.1989 і по даний час (згідно погосподарських книг: №3 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_3 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_3 за 2001- 2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_3 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 за 2011-2015 роки, особовий рахунок№ НОМЕР_8 ; № НОМЕР_7 за 2016-2021 роки, особовий рахунок № НОМЕР_8 ) зареєстрований та постійно проживає в АДРЕСА_1 , яке відноситься до 4-ї категорії радіаційного забруднення згідно постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991.

Тобто позивач з 14.05.1986 по 01.09.1986, та з 03.05.1989 по даний час проживає на території, яка відносилася до 4-ї категорії радіаційного забрудення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов`язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Враховуючи викладене та оскільки на час звернення до відповідача, належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, то посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Слід зазначити, подані позивачем документи в сукупності не викликають сумнівів щодо його проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю та наявності у позивача статусу особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи. Інших підстав неможливості призначення позивачу пенсії за віком відповідачем не наведено, а тому суд вважає, що відмова у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XII порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення та соціальний захист, а отже є протиправною.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.