Справа № 149/2038/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 149/2038/22

Головуючий у 1-й інстанції: Гончарук-Аліфанова О.Ю.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

03 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 757187,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 757187 від 10 серпня 2022 року.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 вересня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Окрім того, згідно з постановою КМУ "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами" від 22.03.2022 №184 в період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B. Відтак, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 757187 є протиправною та підлягає скасуванню.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Крім того, 02.11.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке обґрунтоване тим, що представник відповідача буде приймати участь в судовому засіданні по справі №120/8237/22 у Вінницькому окружному адміністративному суді, призначеному на 10:00 год. 03.11.2022.

Розглянувши доводи клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки відповідачем не надано доказів участі представника відповідача І. Бешлея 03.11.2022 в судовому засіданні по справі №120/8237/22, а також не надано доказів відсутності інших осіб, уповноважених представляти інтереси Головного управління національної поліції у Вінницькій області в суді.

Частиною 1 ст. 313 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначені у клопотанні мотиви відкладення розгляду справи на іншу дату не є поважними, тому підстави для його задоволення відсутні.

Розглянувши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 308 КАС України дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 серпня 2022 року відповідачем винесено постанову БАБ № 757187, якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 3400 гривень.

У постанові зазначено, що 10 серпня 2022 року о 10:02 год. в м. Хмільник по вул. 1-го Травня, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Volkswagen LT 45", д.н.з. НОМЕР_1 за відсутності права керувати таким транспортним засобом, тобто без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР України.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн відповідно до ч.2 ст. 126 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Відповідно до ч.5ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №511 від 10.05.2009, з послідуючими змінами та доповненнями, передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 3 даного Положення передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів, а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів);

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно з положеннями статі 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи встановлено, що позивач має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видане на керування транспортними засобами категорії "В".

Водночас, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу "Volkswagen LT 45" д.н.з НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , його повна маса становить 4600. Тип транспортного засобу - "загальний вантажний бортовий". В графі "категорія" зазначено - "C1".

Таким чином, враховуючи вищезазначене керувати транспортним засобом "Volkswagen LT 45" має право особа саме з категорією "C1".

Дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який додано відповідачем до матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії "С". Отже, позивач керував вантажним бортовим транспортним засобом "Volkswagen LT 45" за відсутності права керувати таким транспортним засобом, чим здійснив порушення ч.2 ст. 126 КУпАП.

Оцінюючи посилання апелянта на постанову КМУ від 22.03.2022 №184, згідно з якою в період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії "B", колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, у ч.1-1 Постанови КМУ від 22.03.2022 №184 "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами" (далі - Постанова КМУ №184) передбачено, що в період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B.

Однак, 25.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №360 "Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану на території України або окремих її місцевостях" (далі - Постанова КМУ №360).

Так, відповідно до п.3 ч.1 Постанови №360 право на керування транспортними засобами категорій C, C1 надається особам, які мають посвідчення водія категорії B і навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій C, C1.

Отже, Постановою КМУ №360 передбачено умови, за яких особи, які мають посвідчення водія категорії B, допускаються до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України в період правового режиму воєнного стану. Зокрема, особам, які мають посвідчення водія категорії B, а також:

- навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу;

- пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами;

- склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій C, C1.

Позивачем не надано доказів наявності у нього права керувати транспортним засобом категорії "С" з урахуванням вимог Постанови КМУ №360 від 25.03.2022.

Водночас, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наведені положення чинного законодавства України, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не було встановлено усіх обставин справи з урахуванням положень постанов КМУ №184 та №360. Зокрема, посадовими особами відповідача під час розгляду справи не було встановлено наявність або відсутність у позивача права керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України в період правового режиму воєнного стану відповідно до положень Постанови КМУ №360.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані вимоги закону та не було вжито усіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зазначене не було також враховано судом першої інстанції під час розгляду справи та прийняття рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 757187, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з ч.2 ст. 126 КУпАП та направлення справи на новий розгляд до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з урахуванням обставин, викладених у постанові апеляційного суду.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для зміни або скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 вересня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 757187, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з ч.2 ст. 126 КУпАП, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 направити на новий розгляд до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.