Справа № 420/13672/22
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/13672/22
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кравця О.О.
судді Зуєвої Л.Є.
судді Коваля М.П.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року по справі №420/13672/22, прийнятого у складі судді Лебедєвої Г.В. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості по виплаті пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ГУПФ України в Одеській області, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії за період з 05.03.2019 року по 30.09.2021 року в сумі 109003,52 грн.;

-стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Анаївським РВ УМВС України в Одеській області від 08.11.2000 року ІПН: НОМЕР_2 ) заборгованість по виплаті пенсії за період з 05.03.2019 року по 30.09.2021 року в сумі 109003,52 (сто дев`ять тисяч три гривні п`ятдесят три копійки);

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з вересня 2019 року по момент виплати суми заборгованості з виплати пенсії у розмірі 109003,52 грн. на суму пенсії у розмірі 109003,52 грн.;

-стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Анаївським РВ УМВС України в Одеській області від 08.11.2000 року ІПН: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року було відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії за період з 05.03.2019 року по 30.09.2021 року в сумі 109003,52 грн.; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 05.03.2019 року по 30.09.2021 року в сумі 109003,52 (сто дев`ять тисяч три гривні п`ятдесят три копійки).

Не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року позивач подав апеляційну скаргу, та просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що підставою для подачі позову по справі № 420/11766/21 стала протиправна всупереч законодавчо закріпленого обов`язку відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 82 від 12.05.2021 року, з огляду на що з метою відновлення свого порушеного права на перерахунок пенсії за новими поданими документами, позивач звернувся до суду з позовом, що розглядався Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/11766/21, а підставою подачі позову у справі № 420/13672/22 є саме неправомірна бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиплати заборгованості з пенсії, що утворилася після її перерахунку.

На думку апелянта, відмовляючи у відкриті провадженні в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості з виплати пенсії у розмірі 109003,52 грн., суд першої інстанції фактично позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на отримання даних пенсійних виплат.

Апелянт зазначає, що зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/11766/21 вчинити певні дії виявився неефективним способом захисту порушеного права позивача. Відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо не виплати заборгованості з пенсійних виплат.

Крім того, апелянт зауважив, що під час розгляду справи № 420/11766/21 не розглядалися і не вирішувалися вимоги про стягнення певної суми коштів з відповідача. Отже, стягнення заборгованості по пенсії є належним способом захисту, а виконання судового рішення про стягнення такої заборгованості здійснюється в порядку, визначеному Законом № 2262-XII та прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів.

27.10.2022 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на законність та обґрунтованість ухвали суду, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 370 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 5 ст. 372 КАС України визначено що, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії", заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 року по справі №420/11766/21 (а/с 5-13), яке набуло законної сили 07.09.2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково, а саме:

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести обчислення та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, із врахуванням раніше виплачених сум;

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 82 від 12.05.2021 року, наданої 3 Спеціалізованим центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій станом на 05.03.2019 року;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 82 від 12.05.2021 року, наданої 3 Спеціалізованим центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій станом на 05.03.2019 року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідно до інформації, наданої ГУ ПФУ в Одеській області, доплата пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/11766/21 за період з 05.03.2019 по 30.09.2021 року становить 109003,52 грн.

Позивач в позовній заяві зазначає, що ГУ ПФУ в Одеській області не було виконано рішення суду по справі №420/11766/21 та не проведено виплату доплати пенсії за даний період. В обґрунтування правомірності зволікання щодо виконання рішення суду ГУ ПФУ в Одеській області посилається на п.29. ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої здійснення видатків бюджету без встановлення бюджетних призначень або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України є порушенням бюджетного законодавства. Погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Додатково Головне управління повідомило позивача, що доплата пенсії у сумі 109003,52 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України.

Також зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не виконало рішення суду по справі №420/11766/21 та допустило протиправну бездіяльність щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії за період з 05.03.2019 року по 30.09.2021 року в сумі 109003,52 грн.

Тобто, звертаючись з даним позовом, позивач фактично просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/11766/21 в частині виплати перерахованої пенсії.

З системного аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі № 816/2016/17, від 21 листопада 2019 року по справі №802/1933/18-а, від 06 лютого 2019 року по справі № 816/2016/17, від 08 грудня 2020 року №540/326/20.

Апеляційний суд також вважає необґрунтованими доводи апелянта, що під час розгляду справи № 420/11766/21 не розглядалися і не вирішувалися вимоги про стягнення певної суми коштів з відповідача, а тому звернення з позовом про стягнення заборгованості по пенсії є належним способом захисту, оскільки позивач не позбавлений можливості звернення до суду з заявою про встановлення способу та порядку виконання судового рішення шляхом безспірного списання відповідної суми коштів в порядку ст.378 КАС України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена бездіяльність відповідача вчинена на виконання судового рішення у справі №420/11766/21 може бути оскаржене тільки відповідно до статті 383 КАС України, а не шляхом подання нового позову, оскільки такий спір не може бути вирішений в жодній юрисдикції.

Апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених в ухвалі суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми процесуального права, ухвалу прийнято повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийняте та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні.

Апеляційний суд, доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни або скасування ухвали суду 1-ої інстанції.

Керуючись ст.8,19,55,125 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3,5,12,14,19,21, 292, 308, 311, 312, 316,320, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання ,та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30-ти днів.

Повне судове рішення складене та підписане 02.11.2022 року.

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.