Справа № 607/10131/22
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2022 Справа №607/10131/22 Провадження № 2-а/607/356/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Семенець Т.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Заплітної І.А.,

представника відповідача Кондрат Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

05.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою серії БАБ № 718669 від 26.07.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до вказаної постанови йому інкримінується те, що 24.07.2022 о 09 год. 49 хв. на вул. Микулинецькій, 106 в м. Тернополі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, і не був пристебнутий, не пред`явив для перевірки посвідчення водія та, як з`ясувалося, не мав права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 (а), 2.3 (в) Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені у ній факти суперечать фактичним обставинам справи.

Так, позивач зазначає про відсутність підстав для зупинки керованого ним транспортного засобу, оскільки під час керування автомобілем позивач був пристебнутий ременем безпеки.

Крім цього, позивач вказує, що враховуючи інкриміновані йому правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, патрульним поліцейським всупереч вимогам ч. 2 ст. 36 КУпАП було застосована адміністративне стягнення, яке не передбачено санкцією жодної з цих статей.

Також позивач звертає увагу, що оскаржувана постанова містить суперечливі відомості. Зокрема, у постанові зазначено, що позивач не пред`явив для перевірки посвідчення водія, що можливо лише у тому випадку, якщо такий документ у особи є, однак надалі у постанові зазначено, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами. Такі два порушення, на думку позивача, є взаємовиключними, а тому не можуть застосовуватись разом при викладенні обвинувачення.

За таких підстав позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 718669 від 26.07.2022, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн, та закрити провадження у справі.

08.08.2022 позовна заява залишена без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків. 18.08.2022 позивач усунув недоліки позовної заяви.

19.08.2022 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 07.09.2022, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

30.08.2022 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області засобами поштового зв`язку надійшов відзив Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 порушив п. 2.1 (а), 2.3 (в) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки 24.07.2022 о 09 год. 49 хв. на вул. Микулинецькій, 106 в м. Тернополі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , не будучи пристебнутим ременем безпеки, не пред`явив для перевірки посвідчення водія та, як з`ясувалося, не мав права на керування транспортними засобами. При цьому у відзиві зазначено, що факт вчинення позивачем правопорушень підтверджується відеозаписами з автомобільного реєстратора службового автомобіля та з нагрудної камери патрульного поліцейського. Відтак вказана постанова, на думку відповідача, відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та винесена з урахуванням об`єктивних обставин справи.

07.09.2022 судове засідання відкладено на 28.09.2022 у зв`язку з неявкою представника відповідача.

28.09.2022 за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 18.10.2022.

18.10.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 01.11.2022 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Пояснив, що після зупинки транспортного засобу на запитання патрульного поліцейського відповів, що був пристебнутий ременем безпеки, однак після зупинки автомобіля одразу відстебнувся. Патрульні поліцейські не надали позивачеві доказів, які б підтверджували законність зупинки, зокрема, що позивач керував автомобілем, не будучи пристебнутим, а тому позивач вважає, що у нього був відсутній обов`язок пред`являти посвідчення водія. Зазначив, що не був обізнаний про постанову суду, якою його позбавлено права керування транспортними засобами, та зауважив, що наявним у нього посвідченням водія користується з моменту його видачі, тобто з 1999 року. Таке посвідчення не вилучалось працівниками поліції. Не надавав посвідчення водія під час розгляду справи у відділку поліції, оскільки такої вимоги працівники поліції не висловлювали.

У судовому засіданні представник позивача Заплітна І.А. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Зазначила, що відсутні будь-які докази, які б підтверджували той факт, що позивач керував транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки. За таких обставин представник позивача вважає, що зупинка транспортного засобу була незаконною та були відсутні підстави для здійснення перевірки документів ОСОБА_1 . Звернула увагу, що оскаржувана постанова містить суперечливі відомості, оскільки у постанові зазначено, що позивач не пред`явив для перевірки посвідчення водія, що можливо лише у тому випадку, якщо такий документ у особи є, однак надалі у постанові зазначено, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами. Вказані два порушення, на думку адвоката, є взаємовиключними, а тому не можуть застосовуватись разом при викладенні обвинувачення. Також зазначила, що дійсно наявна постанова суду про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, однак останній не був обізнаний про її існування. Більше того така постанова була винесена судом 27.03.2012, а правом керування транспортними засобами ОСОБА_1 був позбавлений лише на один рік. Указане свідчить, що на даний час позивач не позбавлений такого права. Крім цього, у позивача наявне посвідчення водія, яке дає йому право керувати транспортним засобом, та яке у нього не вилучалося і є чинним, що підтверджується відповідними відповідями з Управління патрульної поліції у Тернопільській області та Регіонального сервісного центру МВС. Вказала, що на її думку, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 11 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП. При цьому зважаючи на те, що ч. 11 ст. 126 КУпАП не існує, при накладенні адміністративного стягнення патрульним поліцейським невірно обрано розмір стягнення у виді штрафу у сумі 3400 грн.

У судовому засіданні представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві, та просила у позові відмовити. Зазначила, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке полягає у порушенні правил користування ременем безпеки, підтверджується відеоматеріалами, які долучені до відзиву. Зауважила, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2, а не ч. 11 ст. 126 КУпАП. Однак у постанові число два зазначене римською цифрою. Указала, що на момент встановлення особи ОСОБА_1 у відділі поліції та на момент винесення оскаржуваної постанови, а також під час підготовки відзиву у поліцейських були відсутні відомості про серію та номер посвідчення водія, яке видане на ім`я ОСОБА_1 , а тому пошук у базі даних НАІС ДДАІ МВС України здійснювався лише за прізвищем, ім`ям та по батькові правопорушника. За наслідками пошуку інформації у вказаній базі даних був наявний результат про те, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови суду від 27.03.2012. Разом з тим після встановлення уточнюючих даних про серію та номер посвідчення водія, яке видане на ім`я ОСОБА_1 , за наслідками опрацювання усіх баз даних, до яких у відповідача є доступ, встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_1 , рахується чинним та відомостей про вилучення такого посвідчення вказані бази даних не містять. Однак, на думку представника відповідача, на момент винесення оскаржуваної постанови, патрульний поліцейський діяв правомірно та прийняв рішення з урахуванням обставин, що були на той час встановлені. За таких обставин зазначила, що при вирішенні питання про задоволення позовних вимог в частині скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП покладається на розсуд суду. В іншій частині позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд установив, що 26.07.2022 т.в.о. заступника командира роти № 1батальйону УПП в Тернопільській області ДПП старшим лейтенантом поліції Мартинюком А.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 718669. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, та на нього з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3400 грн. У постанові зазначено, що 24.07.2022 о 09 год. 49 хв. на вул. Микулинецькій, 106 в м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, не пред`явив для перевірки посвідчення водія та не мав права на керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 (а), 2.3 (в) Правил дорожнього руху.

При цьому суд відхиляє доводи представника позивача, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 11 ст. 126 КУпАП, яка не передбачена чинним КУпАП. Так, зі змісту постанови вбачається, що у графі 5 зазначено: «…чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною ІІ статі 126 КУпАП …». Такі обставини свідчать про те, що при оформленні постанови патрульним поліцейським частина статті зазначена римськими цифрами, а відтак ОСОБА_1 інкримінується вчинення, зокрема, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. При цьому норми чинного КУпАП не містять заборон щодо зазначення цифрових символів за допомогою римських знаків.

З урахуванням викладеного доводи сторони позивача про те, що патрульним поліцейським всупереч вимогам ч. 2 ст. 36 КУпАП було застосовано адміністративне стягнення, яке не передбачено санкцією жодної зі статей, що інкримінуються ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження та спростовуються змістом постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 718669 від 26.07.2022.

Щодо наявності складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Також відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, полягає у порушенні правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, полягає, зокрема, у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, або не пред`явила електронне посвідчення водія.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, для спростування доводів, викладених у позовній заяві, і на підтвердження правомірності постанови серії БАБ № 718669 від 26.07.2022 відповідач надав відеозапис з реєстратора службового автомобіля патрульних поліцейських, а також відеозапис з нагрудних камер патрульних поліцейських № 474460, № 475153.

Судом встановлено, що з відеозапису з реєстратора службового автомобіля патрульних поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , та був непристебнутий ременем безпеки (00 хв. 46 с. 00 хв. 50 с., назва файлу «Вовк автореєстратор»).

Крім цього, з відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських № 474460 та № 475153 вбачається, що одразу після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не зазначав про те, що був пристебнутий ременем безпеки, а запитував патрульного поліцейського про те, чим саме передбачений обов`язок водія пристібатися ременем безпеки у населеному пункті, та просив надати докази, які підтверджують, що він дійсно керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки. Лише після зауважень патрульного поліцейського, що обов`язок пристібатися ременем безпеки передбачений Правилами дорожнього руху, ОСОБА_1 зазначив, що відстебнув ремінь безпеки після зупинки автомобіля (00 хв. 15 с. - 02 хв. 50 с., назва файлу «Вовк М.»).

Також судом встановлено, що під час винесення оскаржуваної постанови, після перегляду відеозапису, на якому зафіксований факт керування позивачем, який не був пристебнутий ременем безпеки, транспортним засобом, ОСОБА_1 не заперечував, що під час керування автомобілем не був пристебнутий ременем безпеки, а також не вказував, що відстебнув такий ремінь після зупинки транспортного засобу. Позивач лише зазначив, що відмовився надавати посвідчення водія на місці зупинки транспортного засобу, оскільки патрульні поліцейські на той момент не надали доказів, які б підтверджували факт керування позивачем автомобілем без ременя безпеки (02 год. 25 хв. 02 год. 26 хв., назва файлу «Вовк автореєстратор»).

Указані обставини в сукупності свідчать про те, що пояснення ОСОБА_1 є непослідовними та суперечливими, що дає підстави вважати, що такі пояснення надані позивачем з метою уникнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що відповідачем доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, яке полягало у порушенні правил користування ременями безпеки.

Указане у свою чергу свідчить про наявність у патрульних поліцейських законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Також з відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських № 474460 та № 475153 вбачається, що на вимогу патрульних поліцейських ОСОБА_1 відмовився надати для огляду посвідчення водія відповідної категорії або пред`явити таке посвідчення у електронній формі, внаслідок чого був доставлений у відділення поліції з метою встановлення його особи (00 хв. 15 с. - 15 хв. 00 с., назва файлу «Вовк М.»).

Не заперечував цих обставин у судовому засіданні і сам позивач, зазначаючи, що вважав, що поліцейські не мали права вимагати від нього пред`явлення посвідчення водія.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність у діях ОСОБА_1 і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд зазначає таке.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Так, судом встановлено, що на момент зупинки транспортного засобу та під час винесення оскаржуваної постанови у патрульних поліцейських були підстави вважати, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами. Вказані обставини підтверджуються витягом з бази даних НАІС ДДАІ МВС України, зі змісту якого вбачається, що постановою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27.03.2012 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Поряд з цим з пояснень представника відповідача встановлено, що у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 пред`явити працівнику поліції посвідчення водія, пошук у базі даних НАІС ДДАІ МВС України здійснювався лише за прізвищем, ім`ям та по батькові правопорушника, за відсутності будь-яких інших уточнюючих даних, зокрема щодо серії та номеру посвідчення водія.

У подальшому на виконання усної ухвали суду представник відповідача здійснила повторну перевірку щодо встановлення чинності посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_1 , оригінал якого був наданий позивачем для огляду у судовому засіданні.

Так, за наслідками проведеної представником відповідача перевірки встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_1 , рахується чинним та відомостей про вилучення такого посвідчення бази даних не містять. Указані обставини також підтверджуються відповідями на адвокатські запити Регіонального сервісного центру ГСЦ ВС в Тернопільській області № 31/19-3-76а.з. від 02.08.2022 та Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції № 104аз/41/33/01-2022 від 04.08.2022, які були надані представником позивача.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що на момент зупинки транспортного засобу та під час винесення оскаржуваної постанови у патрульних поліцейських були достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами. Разом з тим, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, в тому числі наявність інформації про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_1 , є чинним, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відтак постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 718669 від 26.07.2022 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП є такою, що винесена з порушенням ст. 280 КУпАП, а тому у цій частині підлягає скасуванню.

Так, ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що суд дійшов переконання про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови в частині через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, то є усі правові підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення в цій частині. При цьому, зважаючи на те, що судом встановлено наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд вважає, що слід змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Суд враховує вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно з якими, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 слід змінити застосований захід стягнення у виді штрафу у сумі 3400 грн на стягнення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає частковому задоволенню.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує роз`яснення, які містяться в п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та відповідно до яких якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 496,20 грн, що підтверджується квитанцією № від 12.08.2022.

Відтак сума сплаченого судового збору у розмірі 248,10 грн підлягає стягненню з Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , а судові витрати у виді судового збору у сумі 248,10 грн слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 27, 36, 121, 126, 245, 268, 280 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 268, 269, 271-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 718669 від 26.07.2022 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Змінити захід адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 3400 гривень, накладений на ОСОБА_1 постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 718669 від 26.07.2022, на адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Заплітна Ірина Анатоліївна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44538430.

СуддяІ. В. Марциновська