Справа № 160/12507/22
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Жукової Є.О., -
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
31.08.2022 року до суду від Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області надійшов відзив на позов. В обґрунтування позиції, зазначеної у відзиві на позов, представник останньої зазначає, що відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 26 серпня 2020 року №384 підставою для виплати грошового забезпечення, в тому числі його основних, додаткових та одноразових видів є накази Служби або територіального управління Служби. Так, 14 січня 2022 року затверджено кошторис на 2022 рік територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області. Натомість, у відповідному кошторисі видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 службою судової охорони не затверджувались. Зазначені обставини призвели до неможливості видання наказу про виплату співробітникам Служби цієї додаткової винагороди, оскільки за положеннями Бюджетного кодексу України фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи додаткову винагороду, здійснюються лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах. Окрім того, зазначає, вимога позивача про зобов`язання виплатити самостійно нараховану позивачем додаткову винагороду у сумі 120000 грн. не підлягає задоволенню, оскільки на даній стадії є передчасною і можливою за умови нарахування коштів та їх невиплати. Задоволення даної позовної вимоги призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача 1. На підставі вищенаведеного, просить суд відмовити у позові.
05.09.2022 року засобами електронного зв`язку від Служби судової охорони надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник останньої заперечує проти позову та вважає вимоги необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне. Виплата додаткової винагороди відповідно до п.1 Постанови №168 здійснюється на підставі наказів командирів. Відповідно до пункту 10 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам ССО, затвердженого наказом ДСА України від 26 серпня 2020 року №384 грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення. Так, у затвердженому ДСА України кошторисі ССО на 2022 рік та відповідних кошторисах територіальних управлінь ССО видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 не передбачались та не затверджувались. Таким чином, накази про виплату співробітникам даної допомоги не видавались і не можуть бути видані без надходження відповідних бюджетних асигнувань. При цьому, керівництвом ССО ведеться робота з отримання з Державного бюджету додаткових асигнувань для виплати співробітникам додаткової винагороди відповідно до постанови №168. Також, зазначає, про пропуск позивачем строку звернення до суду, передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України. З урахуванням вищезазначеного, просить суд відмовити у задоволенні позову.
Представнком відповідача-3, 4 не було подано на адресу суду відзиву на позовну заяву, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками було направлено останній, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
Представник третьої особи письмові пояснення на позовну заяву до суду не подавав, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками було отримано представником третьої особи, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
На підставі викладеного вище, суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.
Дослідивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.
Щодо строку звернення з адміністративним позовом до суду.
Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат (рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 по справі № 1-13/2013).
За вказаних обставин позивачем дотримано строк звернення з позовом до суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області №212о/с від 10.08.2021 року прийнятий на службу до Служби судової охорони та призначений на посаду командира 1 відділення 2 взволу охорони 1 підрозділу охорони (м.Дніпро) територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову про Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 року №168.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям/особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - Постанова № 168) установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, співробітникам Служби судової охорони виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
В позовній заяві позивачем зазначено, що після введення в Україні військового стану, позивач добросовісно виконував свої посадові обов`язки, однак додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 позивачу виплачено не було, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області з адвокатським запитом.
З матеріалів справи вбачається, що адвокат Непочатих В.В. звернулась з адвокатським запитом до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області в інтересах ОСОБА_3 , та просила надати, серед іншого, накази командирів (начальників) щодо виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.
28.07.2022 року Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області листом за вих.№35.06-382 надало відповідь на запит адвоката та повідомило, що у затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторису Служби судової охорони на 2022 рік та Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області видатки на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, не передбачалися та не затверджувалися, у зв`язку з чим фінансовий ресурс Служби за фондом оплати праці не дозволяє здійснити таку виплату, а тому накази Територіальним управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про виплату співробітникам додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 не видавалися.
Позивач не погоджується із такою бездіяльністю відповідачів щодо не здійснення нарахування та виплати йому додаткової винагороди у розмірі, передбаченому пунктом 1 Постанови №168 за період з 01.03.2022 року по 30.06.2022 року, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 161 Закону України Про судоустрій і статус суддів, служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.
Повноваження Служби судової охорони визначені статтею 162 вказаного Закону, і до цих повноважень належать:
1) забезпечення пропуску осіб до будинків (приміщень) судів, органів та установ системи правосуддя та на їх територію транспортних засобів;
2) забезпечення підтримання та реагування на порушення громадського порядку при розгляді справ судом, вжиття заходів до припинення проявів неповаги до суду;
3) здійснення заходів з охорони, забезпечення недоторканності та цілісності приміщень судів, органів і установ системи правосуддя, недоторканності та цілісності розташованого у таких приміщеннях майна, запобігання, недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього;
4) здійснення заходів із запобігання загрозам особистій безпеці суддів, членів їх сімей, працівників суду, а також у суді - учасників судового процесу, виявлення та нейтралізації таких загроз; вжиття у разі надходження від судді відповідної заяви необхідних заходів для забезпечення безпеки судді, членів його сім`ї;
5) реагування в межах наданих законом повноважень на протиправні дії, пов`язані із посяганням на суддів, членів їх сімей, працівників суду, учасників судового процесу.
Згідно зі статтею 165 Закону України Про судоустрій і статус суддів, грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 289 від 03.04.2019, затверджено схему посадових окладів за посадами окремих категорій співробітників Служби судової охорони, які займають керівні посади; тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів співробітників Служби судової охорони; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони; схему тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони; розміри надбавки за стаж служби співробітників Служби судової охорони.
Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони та схемою тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони, затверджених цією постановою; а порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
Відповідно до пункту 3 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 384 від 26.08.2020, грошове забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.
Відповідно до пункту 4 Порядку, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за стаж служби. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги (пункти 5-7 Порядку).
Пунктами 9-10 Порядку передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.
Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.
Зміст вказаних норм дає підстави для висновків про те, що Служба судової охорони є органом системи правосуддя і її завданням є забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Співробітники служби Судової охорони за рахунок коштів державного бюджету отримують грошове забезпечення у межах затверджених фондів оплати праці, яке складається із основних виплат, додаткових та одноразових виплат.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування застосовується з 24.02.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022 р. до згаданої постанови № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів та поліцейським доповнено словами , а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка.
При цьому, пунктом 2 постанови КМУ № 350 від 22.03.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 у співробітників Служби судової охорони, які проходять службу у підрозділах, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно. А у тих співробітників, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000, 00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Втім, постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022, до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому пункту 1 слова які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка замінено словами які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Пунктом 2 постанови КМУ № 754 від 01.07.2022, установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.
Тобто, з 01.06.2022 право на отримання щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000, 00 грн. залишилось лише у тих співробітників Служби судової охорони, які несуть службу в межах територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). При цьому, право співробітників Служби судової охорони які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, на отримання збільшеної до 100 000, 00 грн. додаткової винагороди, залишилось незмінним
Під час судового розгляду справи, судом встановлено, що позивач у період з 24 лютого 2022 року по теперішній час проходить службу в територіальному управлінні Служби судової охорони у Дніпропетровській області, зокрема у Заводському районному суді м.Дніпродзержинська.
Суд зазначає, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 204-р від 06 березня 2022 року Дніпропетровська область включена до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка.
В той же час, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року, місто Дніпро не включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у період з 24 лютого 2022 року по 01 червня 2022 року, позивач мав право на отримання додаткової щомісячної винагороди у розмірі 30 000, 00 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, оскільки проходив службу в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надавалася допомога в рамках Програми єПідтримка, проте з 01 червня 2022 року позивач втратив таке право, оскільки проходить службу в межах територіальної громади, яка не включена до переліку громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невидачі наказу про призначення позивачу щомісячної винагороди та зобов`язання видати такий наказ не підлягають задоволенню, оскільки начальник Територіального управління відповідно до положення видає накази та доручення організаційно-розпорядчого характеру, які стосуються діяльності Управління, контролює їх виконання, тобто видання наказу є способом реалізації повноважень керівника, однак задоволення такої позовної вимоги самостійно не призводить до поновлення прав позивача, фактично є порядком виконання судового рішення у цій справі.
Стосовно вимог позивача про зобов`язання відповідача-1 виплатити додаткову винагороду у розмірі 120000 грн., суд вважає їх передчасними та такими, що наразі не підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що відповідачем-1 не було здійснено нарахування даної допомоги, а тому суд не може перебирати на себе функції органу, що здійснює безпосереднє нарахування та виплату грошового забезпечення і розраховувати розмір цієї допомоги.
Стосовно позовних вимог до відповідачів 2, 3 та 4 суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки, по-перше, наразі відсутній визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року розпорядчий акт, з яким нормативно пов`язується здійснення виплати відповідного грошового забезпечення, а по-друге, під час судового розгляду справи було встановлено, що саме на відповідача 1 як на безпосереднього роботодавця позивача покладено обов`язок щодо нарахування та виплати щомісячної додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, а тому позовні вимоги до відповідачів 2,3,4 є необґрунтованими.
Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:
«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»
«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»
Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в наступній редакції:
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 01 березня 2022 року по 01 червня 2022 року;
- в іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.
Щодо заявленого клопотання про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 у розмірі 2000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).
Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС Українирозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що між Адвокатським бюро НЕПОЧАТИХ&ЛИМАРЕВА та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничих послуг №30/06/2022/72 від 30.06.2022 року.
Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору вартість послуг за цим Договором встановлюється сторонами у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.
Відповідно до п.3.2 замовник сплачує послуги, які надаються за цим Договором, на умовах 100% попередньої оплати на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку.
Позивачем надано суду рахунок-фактуру №134 від 30.06.2022 року на оплату послуг за договором №30/06/2022/72 та квитанцію про оплату цих послуг на суму 2000 грн.
Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву заперечує стосовно розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи суму витрат завищеною та не обґрунтованою, оскільки позивачем не надано акт приймання-передачі наданих послуг.
Проте, у даному договорі від 30.06.2022 року пунктом 4.2 передбачено, що після надання виконавцем замовнику послуги сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг. Замовник, отримавши від виконавця акт приймання-передачі наданих послуг, зобов`язаний протягом п`яти календарних днів з моменту отримання акту підписати його та один екземпляр акту направити на адресу замовника, або в той самий строк направити на адресу виконавця вмотивовані зауваження проти акту приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до пункту 4.3 цього договору у випадку, якщо виконавець, отримавши від замовника акт приймання-передачі наданих послуг, протягом п`яти календарних днів не підпише та не направить один екземпляр акту на адресу виконавця, або в той самий строк не надасть виконавцю вмотивованих письмових зауважень до акту, то вважається, що послуги, зазначені в акті, надані виконавцем повністю, своєчасно та без зауважень прийняті замовником.
Враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, приймаючи, що дана справа є не є складною (за обсягом доказів), а також те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, з огляду на те, що у договорі про надання правничої допомоги, який надано позивачем, не вказано кількість витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги, позивачем не надано акту виконаних робіт (наданих послуг), з огляду на те, що однією із основних засад адміністративного судочинства є саме відшкодування судових витрат фізичних осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, то суд вважає за необхідне присудити позивачу відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвокатау розмірі 2000,00грн. та стягнути ці кошти з відповідача-1.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 01 березня 2022 року по 01 червня 2022 року.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Клопотання позивача ОСОБА_1 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., - задовольнити.
Стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова