Справа № 420/6567/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/6567/22
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати окреме положення індивідуального акту - пункт 3 наказу керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону №97к від 31.03.2022 року про скасування з 31 березня 2022 року ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, встановлену відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

В обґрунтування позову зазначено, що позивача на підставі рішення суду було поновлено на посаді начальника відділу організаційного та правового забезпечення Військової прокуратури Південного регіону України відповідно до Наказу керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 31.03.2022 року №96к.

Позивач вважає протиправним скасування надбавок після поновлення його на посаді, оскільки він їх отримував до звільнення.

Крім того вказує, що він поновлений на посаді в Військовій прокуратурі Південного регіону України, тому вважає, що не підпорядкований керівнику Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та оскаржуваний наказ прийнято поза межами повноважень відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

При прийнятті рішення по суті спору суд першої інстанції виходив із того, що скасування надбавок можливо у разі доведення відповідачем невиконання позивачем покладеного на нього обсягу роботи.

Водночас, автоматичне скасування відповідачем таких надбавок без урахування обставин перебування позивача на посаді в органах прокуратури та виконання хоча б певного обсягу роботи не можна визнати правомірним з точки зору обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

Також судом не було встановлено обставин, передбачених пунктом 7 Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого Наказом Генерального прокурора України 09.08.2017 року № 234, які визначають перелік підстав, за наявності яких премія не виплачується.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх доводів апелянт наголошує на правомірності прийнятого наказу №97к від 31.03.2022 року в частині скасування з 31 березня 2022 року ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.

Апелянт зазначає, що право на зайняття посади прокурора у військових прокуратурах після 11.09.2020 року особи набувають лише у разі успішного проходження ними атестації.

Оскільки позивач на час прийняття оскаржуваного наказу не пройшов атестацію, він не може виконувати функціональних обов`язків за своєю посадою, внаслідок чого йому скасовано надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.

Крім того, право на нарахування працівникам прокуратури надбавок відноситься до дискреційних повноважень керівника прокуратури, тому припинення їх виплат не свідчить про протиправність дій відповідача, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 22.10.2020 року у справі №825/1788/16 та від 25.03.2020 року №805/3983/17-а).

До того ж, на думку апелянта, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин приписи Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого Наказом Генерального прокурора України 09.08.2017 року № 234, оскільки воно не регулює питання нарахування та виплати надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції. Крім того вказує, що суд першої інстанції не навів усі фактичні обставини справи та норми матеріального права, на які посилався позивач.

В силу принципу офіційного з`ясування обставин справи позивач просить суд апеляційної інстанції встановити всі обставини у справі та надати їм належну оцінку.

Крім того, просить здійснити розгляд справи за його участю.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 27.08.2019 року у справі №826/7244/18, бажання сторін у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, висловлені ними в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення справи до розгляду з викликом її учасників.

Враховуючи надані пояснення та висловлені позиції учасників справи з приводу спірних правовідносин, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи та у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу і обіймав посаду начальника відділу організаційного та правового забезпечення військової прокуратури Південного регіону України.

10.09.2020 року позивач звільнений із зазначеної адміністративної посади, виключений із списків особового складу військової прокуратури Південного регіону України та знятий зі всіх видів забезпечення, відповідно до Наказу від 10.09.2020 року №883к. (а.с.13)

Не погодившись з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо його звільнення, позивач звернувся до суду з позовом про скасування вказаного наказу та поновлення на посаді.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2022 року у справі №420/10296/20 позовні вимоги ОСОБА_1 частково задоволені.

На виконання рішення суду наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 31.03.2022 №96к позивача поновлено на посаді начальника відділу організаційного та правового забезпечення Військової прокуратури Південного регіону України (а.с.14).

Також пунктом 1 Наказу керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 31.03.2022 року №97к позивачу тимчасово визначено робоче місце у Одеській спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

Пунктом 3 цього наказу, на підставі ст.11 Закону України «Про прокуратуру» та пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», ст. 29 КЗпПУ, позивачеві з 31 березня 2022 року скасовано надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, встановлену відповідно до пункту 2 постанови кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». (а.с.15)

Правомірність скасування надбавок є предметом спору у справі, що розглядається.

Джерела правового регулювання та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697 (далі - Закон №1697 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Разом з цим, відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про оплату праці» (далі також - Закон №108/95-ВР) умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно статті 13 зазначеного Закону оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

За приписами частини другої статті 89 Закону №1697 функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.

Згідно статті 90 вказаного Закону фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Схема посадових окладів працівників прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі - Постанова №505),.

Пунктом 2 постанови №505 серед іншого, надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці, установлювати прокурорам та слідчим органів прокуратури, а також іншим працівникам прокуратури, надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури (п.6 Постанови №505).

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про прокуратуру» керівник обласної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.

В той же час, згідно пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 року №113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який набрав чинності 25.09.2019 року, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України».

Як свідчать матеріали справи, наказом Генерального прокурора від 23.12.2019 року №351 днем початку роботи Офісу Генерального прокурора визначено 02.01.2020 року.

Наказом Офісу Генерального прокурора від 08.09.2020 року №414 днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11.09.2020 року.

Таким чином, передумовою для виконання функціональних обов`язків прокурора відповідної прокуратури успішне проходження особою атестації.

Судовою колегією встановлено, що на момент початку роботи обласних прокуратур рішення про успішне проходження ОСОБА_1 атестації відсутнє.

В подальшому, на виконання рішення суду, наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 31.03.2022 №96к позивача поновлено на посаді начальника відділу організаційного та правового забезпечення Військової прокуратури Південного регіону України.

При цьому, оскільки Військова прокуратура Південного регіону України з 11.09.2020 втратила повноваження виконувати функції прокуратури, п.1 Наказу керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 31.03.2022 року №97к позивачеві тимчасово визначено робоче місце у Одеській спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

Ураховуючи викладене судова колегія зазначає, що з початку роботи Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_1 не міг виконувати функціональних обов`язків за посадою, оскільки не пройшов атестацію.

Судова колегія наголошує, що надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи є складовою заробітної плати прокурора лише за умови виконання останнім своїх посадових обов`язків та досягнення при цьому високих результатів або виконання особливо важливих завдань.

В свою чергу, в позовній заяві позивачем не вказано, яку саме роботу він виконував після поновлення його на посаді, тому колегія суддів вважає, що відповідач мав обґрунтовані підстави не виплачувати позивачеві надбавки за виконання особливо важливої роботи, яки йому було призначено раніше.

На переконання колегії суддів, у даному випадку керівник прокуратури не погіршував умови оплати праці позивача, передбачені законом, а лише, враховуючи реформування органів прокуратури й відсутність у позивача повноважень у межах відповідної реформи, реалізував своє дискреційне право на встановлення чи скасування відповідної надбавки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №805/3983/17-а, від 18 серпня 2022 року у справі №200/10537/20-а, від 28 вересня 2022 року у справі №200/11700/20-а.

Також судова колегія відхиляє доводи позивача щодо відсутності повноважень у керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону видавати оскаржуваний наказ, оскільки Військова прокуратура Південного регіону України з 11.09.2020 втратила повноваження виконувати функції прокуратури, тому відповідні повноваження набула Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

Крім того судова колегія встановила, що наказами керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 31.03.202 року №№96, 97 позивач був поновлений на раніше займаній посаді та йому визначено робоче місце у Одеській спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

Вказані накази у зазначеній частині не були оскаржені позивачем, що свідчить про його згоду з наявністю повноважень у керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону приймати акти індивідуальної дії у його відношенні.

З огляду на наведені обставини справи апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine, аpplication no. 63566/00).

З огляду на викладене судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини справи та їм надано невірну правову оцінку, а тому, відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, скасовує судове рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що вказана справа належить до категорії незначної складності, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 328 КАС України дійшла висновку про відсутність у учасників справи права на касаційне оскарження такого рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.