Справа № 340/3463/22
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/3463/22

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Кіровоградська обласна прокуратура (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Пермська, 4, )

про визнання протиправною бездіяльності, відшкодування шкоди та стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, відшкодування матеріальної шкоди у вигляді неотриманої частини заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позов мотивував тим, що у період з жовтня 2007 року по червень 2021 року він перебував на публічній службі в органах прокуратури. У день звільнення 24.06.2021 року з ним не було проведено повний розрахунок, оскільки йому не було виплачено неотриману частину заробітної плати, розраховану за нормами статті 81 Закону України "Про прокуратуру". Позивач стверджує, що у період його служби з 01.07.2015 року по 24.06.2021 року посадовий оклад та похідні від посадового окладу надбавки нараховувалися та виплачувалися йому у розмірі, меншому ніж встановлено законом, оскільки розмір посадового окладу визначався на підставі постанов Кабінету Міністрів України, а не на підставі Закону України "Про прокуратуру". Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 визнано неконституційним положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Позивач стверджує, що у зв`язку з цим неконституційним законом йому заподіяно матеріальну шкоду у вигляді неотриманої частини заробітної плати, яка за його розрахунками за період з 01.07.2015 року по 24.06.2021 року склала 3 928 171 грн. З цих підстав позивач, посилаючись на частину 3 статті 152 Конституції України, статті 1173 1176 Цивільного кодексу України, статті 116, 117 КЗпП України, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної прокуратури щодо непроведення перерахунку його заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 24.06.2021 року та стягнути на його користь матеріальну шкоду у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу, визначеного частиною 3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", а також недоплачених за цей період надбавок до посадового окладу в загальному розмірі 3 928 171 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за весь час затримки виплат при звільненні та стягнути із вказаної установи на його користь середній заробіток за весь час затримки виплат по день ухвалення судового рішення.

Ухвалою судді від 11.08.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що з часу набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" розміри посадових окладів працівників органів прокуратури регулювалися постановами Кабінету Міністрів України та Законами України про Державний бюджет на відповідний рік, а видатки на реалізацію положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" у державному бюджеті не були передбачені. Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 на правовідносини між сторонами, які виникли до його прийняття, не впливає. Після набрання чинності 25.09.2019 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-IX від 19.09.2019 року позивач не набув право оплату праці за нормами статті 81 Закону України "Про прокуратуру", оскільки не пройшов атестацію та не був переведений на посаду прокурора в обласну прокуратуру. Заперечуючи заподіяння позивачу матеріальної шкоди (збитків), представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури з 2007 року на різних посадах, з 12.05.2020 року обіймав посаду заступника начальника управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами - начальника організаційно-методичного відділу прокуратури Кіровоградської області.

Генеральним прокурором видано наказ №410 від 03.09.2020 року "Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур", пунктом 1 якого наказано перейменувати без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі, юридичну особу "Прокуратура Кіровоградської області" у "Кіровоградська обласна прокуратура".

Відповідно до наказу Генерального прокурора №414 від 08.09.2020 року "Про день початку роботи обласних прокуратур" Кіровоградська обласна прокуратура розпочала роботу 11.09.2020 року.

Наказом керівника Кіровоградської обласної прокуратури №331к від 24.06.2021 року позивача з 24.06.2021 року звільнено з займаної посади відповідно до пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Позивач звернувся до суду з цим позовом, стверджуючи, що у період з 01.07.2015 року по 24.06.2021 року заробітна плата нараховувалася та виплачувалася йому у неповному розмірі.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

14.10.2014 року прийнято Закон України "Про прокуратуру", який був опублікований 25.10.2014 року, а набрав чинності 15.07.2015 року.

Згідно з частинами 1, 2, 3, 4, 7, 9 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.

Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про прокуратуру" фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Підпунктом 1 пункту 13 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Згідно зі статтями 8, 13 Закону України "Про оплату праці" умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" №79-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 року, розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким передбачено, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" також передбачено, що положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналогічні положення закріплені у пункті 11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік".

Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів та інші виплати. Видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури (пункти 2 і 6).

Постановами Кабінету Міністрів України №763 від 30.09.2015 року, №1013 від 09.12.2015 року внесені відповідні зміни до схем посадових окладів працівників органів прокуратури.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018 (2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Між тим, 25.09.2019 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-IX від 19.09.2019 року (далі Закон №113-ІХ), яким започатковано реформу органів прокуратури, зокрема шляхом атестуванням усіх чинних прокурорів України на відповідність вимогам професійної компетентності, етики і доброчесності.

Законом №113-ІХ частини 3, 4 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" викладено в новій редакції:

"3. Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

4. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3."

Пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ передбачено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Спірні правовідносини в цій справі склались з приводу ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 24.06.2021 року у порядку та розмірі, передбаченому статтею 81 Закону України "Про прокуратуру". Попри те, що позивач посилається на заподіяння йому шкоди законом, який визнаний неконституційним, та частину 3 статті 152 Конституції України як норму прямої дії, у позові він не висуває вимог про відшкодування шкоди державою, а відповідачем вказав свого роботодавця, який у вказаний період нараховував та виплачував йому заробітну плату. При цьому обґрунтовує позовні вимоги порушенням відповідачем вимог статті 116 КЗпП України щодо непроведення повного розрахунку при звільненні та стверджує, що відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України його вимоги не обмежуються будь-яким строком як вимоги про стягнення належної йому заробітної плати, а відповідач повинен нести відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України за затримку розрахунку при звільненні.

Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом стягнення коштів на відшкодування майнової шкоди у вигляді неотриманої заробітної плати та часткове обґрунтовування позовних вимог у спосіб, притаманний спорам про відшкодування шкоди, не змінює суті спірних правовідносин, які виникли між сторонами в цій справі щодо оплати праці, а отже не робить цей спір спором про відшкодування шкоди.

Суд прийшов до висновку, що з огляду на норми пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", пункту 11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", прокуратура Кіровоградської області з 01.07.2015 року правильно застосовувала норми постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" при визначенні посадового окладу позивача. Ця установа, яка фінансується з державного бюджету, не мала правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання збільшення видатків Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у розмірі, встановленому Законом України "Про прокуратуру".

Положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, яке визнано неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018 (2840/18), втратило чинність 26.03.2020 року.

Вказане Рішення Конституційного Суду України не містить застережень щодо його зворотної дії, тож не впливає на правовідносини щодо нарахування та виплати позивачу заробітної плати, які виникли до 26.03.2020 року.

На той момент вже діяв Закон №113-ІХ, пункти 3 та 7 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" якого передбачали, що оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур до їх переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а умовою такого переведення є успішне проходження атестації.

Оскільки позивач з моменту набрання чинності Законом №113-ІХ по день звільнення з посади прокурора 24.06.2021 року не був переведений в результаті успішного проходження ним атестації до обласної прокуратури, тому у цей період оплата його праці правомірно здійснювалась згідно з постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури". Підстави для обрахунку посадового окладу позивача у цей період в іншому розмірі, ніж це передбачено вказаною постановою, відсутні.

При вирішенні справи суд враховує правові висновки, наведені у постановах Верховного Суду від 11.08.2022 року (справа №120/3931/21-а), 18.08.2022 року (справа №200/2499/21-а), від 15.09.2022 року (справа №160/11911/20), від 19.10.2022 року (справа №540/352/21) у подібних правовідносинах.

Тож суд прийшов до висновку, що у період з 01.07.2015 року по 24.06.2021 року відповідач не вчиняв щодо позивача порушення законодавства про оплату праці, а вимоги позивача про стягнення з відповідача неотриманої частини заробітної плати є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Суд також відмовляє у задоволенні похідної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки у спірних правовідносинах суд не встановив фактів, з якими статті 116, 117 КЗпП України пов`язують відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні.

Оскільки суд відмовив позивачу у задоволенні позову, тому підстави для стягнення на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш