Справа № 484/4741/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 484/4741/21
Головуючий в 1 інстанції: Закревський В.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії ВМ №00000104 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, від 13.10.2021 року.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

З огляду на не прибуття у судове засідання 02 листопада 2022 року сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення, колегія суддів у відповідності до ст.311 КАС України вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки DAF, моделі XF 460 FТ, тип: спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е.

13.10.2021 року провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформацйійно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюк Любомиром Миколайовичем була винесена постанова серії ВМ №00000104 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн..

З оскаржуваної постанови вбачається, що вищевказаний фахівець, розглянувши відомості з матеріалів інформаційних файлів, створених системою за допомогою технічних засобів WIM5, 5, встановив, що 11.10.2021 року о 20 год. 39 хв., за адресою: М-05 Київ - Одеса, км 36+303, зафіксовано транспортний засіб: DAF XF 460 FТ, при русі якого відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальну масу транспортного засобу перевищено на 18,8% (12,834 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 25,3% (10,826 тон), за що передбачено відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Винесення вказаної постанови і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданої представником позивача товарно-транспортної накладної №1111 від 11.10.2021 року перевезенню підлягав вантаж макухи соєвої автомобілем марки DAF, моделі XF 460 FТ, зі спеціалізованим напівпричіпом - спеціалізованим Н/ПР-Самоскидом-Е, марки "BODEX", модель KIS 3 WS, загальна маса брутто становила 40260 кг, тара 17580 кг, маса нетто 22680 кг.

Тобто, перевезення здійснювалось спеціалізованим напівпричіпом - спеціалізованим Н/ПР-Самоскидом-Е, який є невід`ємною частиною вантажних спеціалізованих сідлових тягачів марки DAF, моделі XF 460 FТ, що не перевищило допустимих нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР, у 40 тон.

Суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що позивач не допускав перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, з якої наступає адміністративна відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП, а відповідачем не доведено, що позивачем порушені нормативно допустимі параметри ваги.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність застосування відповідно допункту 22.5 Правил дорожнього руху розміру граничної фактичної маси транспортних засобів та їх составів для вантажних тягачів зі спеціалізованими напівпричепами-самоскидами у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами, яка складає 40 т.

Проаналізувавши подані сторонами матеріали, які містяться у справі, суд першої інстанції вбачав відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність у діях позивача об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.132-1 КУпАП, а тому відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі Закон) передбачено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту спрямовані на:

забезпечення балансу інтересів держави, органів місцевого самоврядування, користувачів транспортних послуг та підприємств, установ, організацій, інших юридичних та фізичних осіб - суб`єктів господарювання на автомобільному транспорті незалежно від форм власності;

забезпечення якісного та безпечного функціонування автомобільного транспорту;

розвиток та удосконалення нормативно-правової бази діяльності автомобільного транспорту;

визначення загальних засад стратегічного розвитку, системи управління, реформування та регулювання автомобільного транспорту;

визначення пріоритетних напрямів розвитку та шляхів оптимізації діяльності автомобільного транспорту;

захист прав споживачів під час їх транспортного обслуговування;

захист національного ринку транспортних послуг та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту;

створення рівних умов для роботи всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту, обмеження монополізму та розвиток конкуренції;

забезпечення зайнятості населення, підготовки спеціалістів і робочих кадрів, охорони праці;

раціональне використання енергетичних та матеріальних ресурсів;

охорону довкілля від шкідливого впливу автомобільного транспорту, проведення науково-технічної роботи, досліджень та розвиток системи статистики.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Відповідно до ст.6 Закону державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т), або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП (Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

В обґрунтування власної позиції позивачем було зазначено, що транспортний засіб марка: DAF, модель: XF 460 FT, днз: НОМЕР_1 , тип: спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, належить на праві приватної власності позивачу, згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Позивач також є власником напівпричепа марки: BODEX, модель: KIS 3WS, днз: НОМЕР_3 , тип: напівпричепа-спеціалізованого Н/ПР-самоскид-Е, згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . Маса без навантаження становить 9100 кг., повна маса - 44000 кг. Вантажний тягач та напівпричеп, відповідно до п.22.5 ПДР має право перевезення 40 т.

Так, 11.10.2021 року, водій - ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом автомобіля: DAF, модель: XF 460 FT, днз: НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом, днз: НОМЕР_5 , у пункті навантаження (пункт А): Івано-Франківська область, Коломийський район, м.Снятин, завантажив насипом насіння макуху соєву на загальну масу 22680 кг. (нетто), при цьому маса транспортного засобу та причепу склала 17580 кг. (тара), загальною масою 40260 кг (брутто). Дана вага автомобіля з соєвою макухою була перевірена та зафіксована відповідальною особою ТОВ «Ерст Білд» (директор ОСОБА_3 ) та водієм ОСОБА_2 , з проставленням останніми своїх підписів у відповідних графах ТТН №1111 від 11.10.2021 року.

Після чого, ОСОБА_2 , приїхав до пункту розвантаження (пункт Б): Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Чернецького, 110, де вантажоодержувачем, ТОВ «Оптімус- Трейд», знову було зважено автомобіль з причепом, вага яких склала: нетто - 22680 кг., тара - 17580 кг„ брутто - 40260 кг. Розбіжність ваги з часу відправлення до прибуття відсутня. Дане зважування було перевірено водієм та відповідальною особою ТОВ «Оптімус-Трейд» (директор ОСОБА_4 ) та зафіксовано з відповідними проставленнями підписів та печатки даних учасників, у відповідних графах все ж тієї товарно-транспортної накладної №1111 від 11,10.2021 року.

Позивач зазначив, що йому не зрозуміло в чому полягає вказане порушення, так як відповідно до дозвільних документів не було допущено перевантаження, доказом чого є наявні в матеріалах справи копії ТТН №1111 від 11.10.2021 року. Факт встановленої маси т/з з вантажем було зафіксовано трьома сторонами - перевізником (водієм), вантажовідправником та вантажоодержувачем. Загальна вага перевірялась неодноразово у різних місцях, різними особами та відповідні показники зійшлись, тому вищевказаний транспортний засіб, спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е з спеціалізованим напівпричепом, рухався з дозволеною вагою (не більше 40 т.), не перевищуючи нормативних параметрів, не порушуючи жодних норм чинного законодавства.

Крім того, позивач наголосив, що 13.10.2021 року провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Соколюком Л.М., була винесена ще одна постанова серії ВМ №00000106 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України (надалі Постанова), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

В постанові зазначено, що вищевказаний провідний фахівець, розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів: Q-FREE Hl TRAC TMU4 WIM, 10020, встановив, що (за 3 години до зафіксованого правопорушення) 11.10.2021 року о 17 год. 29 хв., за адресою: М-02 км 0+606, Чернігівська область, зафіксовано транспортний засіб: DAF XF 460 FT днз: НОМЕР_1 , при русі якого відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальна маса транспортного засобу перевищено на 24,5% (15,351 тон), навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 22,9% (5,095 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 18,6% (9,071 тон) відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Підсумовуючи, позивач зазначив, що підчас руху вказаного транспортного засобу без зупинки по маршруту руху з пункту А в пункт Б з наповненим напівпричепом, накритим та зафіксованим тентом, в один і той же день з різницею в 3 години різні технічні засоби, які в автоматичному режимі фіксують правопорушення, а це WIM, 5, та Q FREE HI TRAC TMU4 WIM, 10020, вказали різну масу даного транспортного засобу, що є неприпустимим та невірним.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи позивача та зазначає, що згідно копії ТТН №1111 від 11.10.2021 року, завіреної та поданої адвокатом разом з позовом, пунктом навантаження є м.Снятин Івано-Франківська область (західна частина України), а розвантаження - м.Первомайськ Миколаївська область (а.с.14).

Водночас, згідно копії тієї ж самої ТТН за нібито №1111 від 11.10.2021 року, поданої до суду пізніше 17.12.21 року, пунктом навантаження є с.Піски, Чернігівська область (північна частина України), а розвантаження - м.Первомайськ Миколаївська область (а.с.34).

При цьому, у вказаних копіях ТТН дані автомобіля, напівпричепа та водія співпадають, водночас, дати їх складання мають виправлення, а саме: копія ТТН з пунктом навантаження м.Снятин Івано-Франківська область містить виправлення дати її складання на жовтень місяць та без зазначення помилкового місяця, а копія цієї ж ТТН з пунктом навантаження є с.Піски містить виправлення на жовтень місяць із зазначенням помилкового місяця листопад.

Крім цього, копія ТТН з пунктом навантаження м.Снятин Івано-Франківська область містить посилання на супровідні документи на вантаж видаткову накладну №1111, датовану 11.11.2021 року, тобто на місяць пізніше ніж нібито складена ТТН (а.с.14), а копія цієї ж ТТН з пунктом навантаження є с.Піски містить посилання на видаткову накладну з цим же №1111, але дата складання її виправлена з 11.11.2021 року на 11.10.2021 року (а.с.34).

Колегія суддів, з врахуванням вказаних розбіжностей та виправлень в різних примірниках однієї і тієї ж ТТН, приходить до висновку, що вказані документи не можуть вважатися належними доказами по справі, а тому судом до уваги не приймаються.

Крім того, взагалі щодо посилання позивача на ТТН суд зазначає, що ТТН не є документом суворої звітності (обліку), а тому не може мати визначальний (пріоритетний) вплив в межах даної справи та повинна оцінюватись в сукупності з іншими доказами.

При цьому слід наголосити, що відповідно до І Розділу Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Наведене формулювання свідчить, що ТТН в першу чергу є документом комерційно-господарського характеру, що складається суб`єктами підприємницької діяльності з метою обліку товарно-матеріальних цінностей.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, вказаною в постанові від 31 липня 2019 року справа №802/518/17-а, у якій судом було зазначено, що посилання позивача на те, що перевезення позивачем товару відповідно до товарно-транспортної накладної, з урахуванням нормативної ваги автомобіля та причепу, виключає перевантаження транспортних засобів, Верховний Суд вважає необґрунтованими. Так, відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на те, що на різних ділянках за маршрутом слідування вказаного автомобілю в один і той же день різними приладами контролю були встановлені різні його вантажні параметри, що на думку позивача свідчить про протиправність спірної постанови про притягнення до відповідальності, оскільки вказані обставини (навіть за їх наявності) не виключають можливість довантаження/розвантаження на протязі маршруту слідування, а отже не можуть бути беззаперечним доказом невірного вимірювання відповідачем ваги транспортного засобу, яке стало підставою для прийняття спірної постанови.

Крім того, в обгрунтування позову позивачем зазначено, що відповідно до договору оренди транспортного засобу № 0106-Т від 01.06.2021 року, вищевказаний транспортний засіб (DAF, модель: XF 460 FT, днз: НОМЕР_1 ) перебуває в тимчасовому володінні та користуванні ТОВ «Гранкор Інвест», .

Вказана особа, ТОВ «Гранкор Інвест», виступаючи автомобільним перевізником, уклала договір щодо перевезення вантажу на власному (орендованому) транспорті по території України, сторони якого визначені як замовник, вантажоодержувач - ТОВ «Оптімус-Трейд» та вантажовіправник - ТОВ «Ерст Білд», у зв`язку з чим позивач не може нести відповідальність за дії інших осіб.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи та зазначає, що ні договір оренди транспортного засобу №0106-Т від 01.06.2021 року, ні акт приймання передачі майна до вказаного договору, не містять серед переліку переданої в оренду техніки DAF з днз НОМЕР_1 .

З приводу посилань позивача на ту обставину, що вантаж, який було перевезено, є сипучим, що впливає на його специфіку зважування, колегія суддів не приймає до уваги та зазначає, що відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, визначеною, в постанові від 29 січня 2020 року справа №814/1460/16, в якій зазначено, що: «Суд першої інстанції встановив, що позивачем перевозився подільний вантаж - кукурудза. Чинним законодавством взагалі забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (пункт 22.5 Правил дорожнього руху), тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.».

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2022 року скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.