Справа № 380/22339/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 380/22339/21 пров. № А/857/13463/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Дутки І.Р.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Страхоцька О.Я., Цимбор Н.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2022р. з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання відновити виплату пенсії та здійснити перерахунок пенсії, виплатити компенсацію втрати частини доходів по причині затримки виплати пенсії (суддя суду І інстанції: Грень Н.М., час та місце ухвалення судового рішення: 12.09.2022р., м.Львів; дата складання повного тексту судового рішення: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2022р. відмовлено у задоволенні заяви представника Райзмана О.Я., діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 07.02.2022р. в адміністративній справі № 380/22339/21 (Т.2, а.с.54-56).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив представник Райзман О.Я., діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , який, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкової відмови у встановленні судового контролю, в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким встановити судовий контроль та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду із застосуванням відповідних наслідків за невиконання рішення суду чи неподання звіту (Т.1, а.с.61-67).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що фактичними обставинами справи стверджується відмова пенсійного органу від виконання рішення суду. При цьому, підстави для відмови у поновленні виплати пенсії позивачу в рішенні відповідача від 28.07.2022р. є ідентичними тим, що були покладені в основу попереднього рішення пенсійного органу, оформленого листом № 16997-16448/Г-55/8-1300/21 та визнані протиправними в судовому порядку.

Заява позивача про відновлення пенсії за віком відповідачем, з урахуванням висновків суду, фактично не розглянута.

Отже, висновок суду про те, що відповідачем виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022р. у справі № 380/22339/21, не відповідає дійсним обставинам та не узгоджується за матеріалами справи.

З тих же підстав є помилковим висновок суду про те, що вимога позивача про встановлення судового контролю зумовлена, нібито, незгодою позивача з рішенням відповідача про відмову в поновленні виплати та перерахунку пенсії, що має бути окремим предметом судового оскарження.

Наголошує на тому, що суду подані докази того, що відповідач тривалий час не виконує судове рішення належним чином, без поважних причин, за відсутності у спірних правовідносинах обставин, що ускладнюють виконання рішення, що зобов`язує суд встановити судовий контроль за виконанням рішення у справі.

Відповідачем Головним управлінням /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.90-91).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представників відповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022р. у справі № 380/22339/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022р., частково задоволено позов ОСОБА_2 ; визнано протиправною відмову ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо розгляду заяви від 26.10.2021р. про поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 ; зобов`язано пенсійний орган розглянути повторно у встановленому законодавством порядку по суті заяву ОСОБА_2 від 26.10.2021р. про поновлення виплати та перерахунку пенсії ОСОБА_2 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (Т.1, а.с.157-168, 242-245).

Рішення суду від 07.02.2022р. набрало законної сили 07.07.2022р.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що відмова ГУ ПФ України у Львівській обл. в призначенні пенсії листом № 16997-16448/Г-55/8-1300/21 від 19.11.2021р. не відповідала Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.

Виходячи із вказаних міркувань, суд визначив спосіб захисту прав позивача шляхом зобов`язання повторно розглянути заяву від 26.10.2021р. про поновлення виплати та перерахунку пенсії.

На виконання рішення суду від 07.02.2022р. відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. повторно розглянув заяву позивача про поновлення виплати та перерахунку пенсії від 26.10.2021р.

За результатами розгляду вказаної заяви пенсійний орган прийняв рішення від 28.07.2022р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 (Т.2, а.с.41-42).

Приймаючи рішення від 28.07.2022р., пенсійний орган врахував висновки суду щодо необхідності дотримання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., при повторному розгляді заяви позивача.

Виносячи спірну ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вжиті заходи щодо належного виконання судового рішення.

Зокрема, вищеперераховані обставини свідчать про виконання ГУ ПФ України у Львівській обл. судового рішення від 07.02.2022р. у справі № 380/22339/21.

Незгода позивача із рішенням ГУ ПФ України у Львівській обл. про відмову в поновленні виплати та перерахунку пенсії ОСОБА_2 не є підставою для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення; таке рішення є окремим предметом судового оскарження.

Розглядаючи подану апеляційну скаргу колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п.9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства належить обов`язковість судового рішення. Крім того, у ст.129-1 Основного Закону України закріплено, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Європейський суд з прав людини /ЄСПЛ/ висловив у рішеннях по справах «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04; «Горнсбі проти Греці» (Hornsby v. Greece), заява № 107/1995/613/701) позицію про те, що право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 20.07.2004р. у справі «Шмалько проти України»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово зазначав, що невиконання рішень національних судів в Україні - системна проблема (зокрема, справа «Бурмич та інші проти України», заява № 46852/13).

Необхідність максимального забезпечення судом у кожній справі дотримання принципу обов`язковості судового рішення, зумовлено також тим, що невиконання рішень суду призводить до зниження довіри людей до судової влади, а також посилює переконання того, що вирішити спір (правову проблему), використовуючи звернення до суду, є неефективним.

Відповідно до ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, застосування судового контролю є наслідком обґрунтованого припущення про невиконання судового рішення зі сторони суб`єкта владних повноважень або достовірно підтвердженого під час розгляду заяви факту невиконання судового рішення.

Водночас, правове значення для наслідків застосованого судового контролю матимуть причини невиконання судового рішення (зокрема, об`єктивна неможливість чи допущене зволікання зі сторони боржника).

Усталеною судовою практикою сформовано правову позицію, відповідно до якої для застосування інституту судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.

Вказана позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.05.2021р. у справі № 9901/598/19.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

За змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 23.04.2020р. у справі № 560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Із матеріалів справи убачається, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022р. у справі № 380/22339/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022р., частково задоволено позов ОСОБА_2 ; визнано протиправною відмову ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо розгляду заяви від 26.10.2021р. про поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 ; зобов`язано пенсійний орган розглянути повторно у встановленому законодавством порядку по суті заяву ОСОБА_2 від 26.10.2021р. про поновлення виплати та перерахунку пенсії ОСОБА_2 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (Т.1, а.с.157-168, 242-245).

Рішення суду від 07.02.2022р. набрало законної сили 07.07.2022р.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що відмова ГУ ПФ України у Львівській обл. в призначенні пенсії листом № 16997-16448/Г-55/8-1300/21 від 19.11.2021р. не відповідала Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.

Виходячи із вказаних міркувань, суд визначив спосіб захисту прав позивача шляхом зобов`язання повторно розглянути заяву від 26.10.2021р. про поновлення виплати та перерахунку пенсії.

На виконання рішення суду від 07.02.2022р. відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. повторно розглянув заяву позивача про поновлення виплати та перерахунку пенсії від 26.10.2021р.

За результатами розгляду вказаної заяви пенсійний орган прийняв рішення від 28.07.2022р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 .

Також у вказаному рішенні роз`яснено ОСОБА_2 , що у разі незгоди з таким рішенням, громадянин має право оскаржити його у органі ПФ України вищого рівня, а також у судовому порядку.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає про відсутність підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду у цій справі, оскільки останнім розглянуто заяву позивача та прийнято рішення від 28.07.2022р.

Отже, за сукупності наведених обставин є відсутніми правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022р. у справі № 380/22339/21 шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання цього судового рішення.

Таким чином, загальний порядок виконання судового рішення дав очікуваний позитивний результат відповідачем розглянуто заяву позивача про поновлення виплати та перерахунку пенсії від 26.10.2021р.; під час такого розгляду пенсійним органом враховані висновки суду щодо необхідності дотримання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., при повторному розгляді заяви позивача.

За таких умов не виникає об`єктивна необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в ухвалах Касаційного адміністративного суду від 01.09.2022р. та від 15.09.2022р. у справі № 380/22572/21.

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, судом першої інстанції наведено достатні і вагомі підстави для відмови у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, через що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2022р. з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 380/22339/21 залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 04.11.2022р.