Справа № 160/13050/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
19.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку по цій справі однією сумою;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку по цій справі однією сумою за період з 26.06.2020 року по 22.06.2022 року ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманої виплати грошового забезпечення з 26.06.2020 року по 22.06.2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманої виплати грошового забезпечення з 26.06.2020 року по 22.06.2022 року однією сумою;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти та подати нову довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти та подати новий грошовий атестат для обчислення пенсії ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач провів з позивачем остаточний розрахунок при звільненні 22.06.2022 року. В свою чергу, відповідач не виплатив позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а також не виплатив компенсацію втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманої виплати грошового забезпечення з 26.06.2020 року по 22.06.2022 року. Крім цього, позивач зауважує, що у зв`язку із зміною його основного і додаткового грошового забезпечення станом на дату звільнення, позивач має право на отримання нового грошового атестату та довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії. Позивач зазначає, що він звертався до відповідача із заявою щодо, зокрема, виготовлення нового грошового атестату та довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії, однак відповідачем не надано відповіді на вказану заяву. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
29.08.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
20.09.2022 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обгрунтування відзиву відповідач зазначив, що норми Кодексу законів про працю України, зокрема, статті 116 та 117, не поширюються на військовослужбовців. Крім цього відповідач зауважує, що оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу сум, належних при звільненні, був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування статті 177 КЗпП України відсутні в даному випадку. Також відповідач зазначає, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у пункті 3 Порядку №159, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати а один і більше календарних місяців. Підсумовуючи відповідач зауважив, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який в даному випадку складає 1 місяць. У зв`язку з чим, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви.
Одночасно з поданням відзиву на позовну заяву відповідач звернувся до суду зі заявою про зупинення провадження у справі.
Вирішуючи вказану заяву по суті, суд зазначає наступне.
Дане клопотання обґрунтоване введенням воєнного стану в Україні.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно ч.2,3 ст.24 Закону України «Про національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.
До закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умови усунення загрози нападу чи небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності Президент України може прийняти указ про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях, про що має бути негайно оголошено через засоби масової інформації.
Третій апеляційний адміністративний суд в постанові від 13.07.2022 року по справі №160/5762/22 зазначив, що із п.5 ч.1 ст.236 КАС України слідує, що дана норма стосується лише фізичної особи, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі, а отже заява відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 до 25.06.2020 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
25.06.2020 року наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №121 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас відповідно до пп. «а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у звязку із закінченням строку контракту). З 25.06.2020 року виключено ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення.
09.07.2021 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/7110/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок всіх проведених виплат (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.06.2021 року ОСОБА_1 , з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 з врахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 всіх проведених виплат (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.06.2021 року з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 з врахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 року набрало законної сили 11.11.2021 року.

09.06.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/7110/21 виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 року у справі №160/7110/21, та викласти абз. 3 та 4 у наступній редакції:

«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок всіх проведених виплат (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.06.2020 року ОСОБА_1 , з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 з врахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 всіх проведених виплат (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.06.2020 року з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 з врахуванням раніше виплачених сум.».

12.07.2021 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/7109/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

23.12.2021 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду по справі №160/7109/21 апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_2 та ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року в адміністративній справі №160/7109/21 залишено без змін.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року в адміністративній справі №160/7109/21 набрало законної сили 23.12.2021 року.

22.06.2022 року Військова частина НОМЕР_1 виплатила ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 та здійснила перерахунок всіх проведених виплат (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.06.2021 року ОСОБА_1 , з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 з врахуванням раніше виплачених сум, у загальній сумі 87 219,55 грн., що підтверджується довідкою №595/ФС від 10.08.2022 року.

23.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив:

- надати розрахунок з детальною розшифровкою по видам та сумам виплат, проведених за ОСОБА_1 виплат;

- надати копії платіжних документів на підтвердження виплачених при звільнені сум;

- провести нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку по цій справі;

- провести нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманої виплати грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 22.06.2022 року;

- скласти та надати нові грошовий атестат та довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії з урахуванням проведених нарахувань та виплат.

10.08.2022 року Військова частина НОМЕР_1 на виконання заяви ОСОБА_1 надала довідку про розрахунки та виплати грошових сум згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 року по справі №160/7110/21 та від 17.07.2021 року по справі №160/7109/21.

У зв`язку з не виплатою під час проведення остаточного розрахунку при звільненні позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів та не виготовлення оновленого грошового атестату та оновленої довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

З аналізу зазначених норм трудового законодавства випливає, що умовами застосування статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум. У разі дотримання наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником і підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Означеного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 22.05.2020 року по справі №320/1263/19.

Таким чином, непроведення з вини Військової частини НОМЕР_1 виплати позивачу грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.06.2020 року в повному обсязі є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.11.2011 року у справі №6-60цс11, встановивши, що працівникові в день звільнення не були сплачені належні від підприємства суми, суд на підставі ст.117 Кодексу законів про працю України стягує на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї вини.

Верховний Суд в постанові від 31.10.2019 року по справі №825/598/17 за позовом військовослужбовця до Військової частини НОМЕР_3 про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, дійшов висновку, що спеціальним законодавством не встановлено відповідальність роботодавця - військової частини, за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику-військовослужбовцю всіх належних сум.

З метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, Верховний Суд прийшов до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.

Отже, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується виключення позивача зі списків особового складу військової частини 25.06.2020 року та проведення остаточного розрахунку з ним відбулося лише 22.06.2022 року, а також враховуючи той факт, що суду не надано доказів виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено приписи ст. 116 та 117 Кодексу законів про працю України.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.06.2020 року по 21.06.2022 року включно.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, в частині позовних вимог щодо виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою, суд виходить з наступного.

Виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати регулюється нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон України №2050-ІІІ), а також Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року (далі - Порядок №159).

Відповідно до статті 1, 2 Закону України №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

соціальні виплати;

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення)

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Виходячи із зазначеного, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Відповідно до пункту 1 Порядку №159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації наведено у пункті 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення);

- сума індексації грошових доходів громадян;

-суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані та які не мають разового характеру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 24.10.2011 року №6-38цс-11, від 18.11.2014 року №21-518а14, від 11.07.2017 року №21-2003а16.

З огляду на що, норми Закону України №2050-ІІІ та Порядку №159 щодо виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати не поширюються на виплачену позивачу на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 у справі №160/7110/21 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу на оздоровлення, грошову компенсацію за не використану щорічну відпустку, вихідну допомогу при звільненні та грошову компенсацію за додаткову відпустку учасникам бойових дій, оскільки такі допомоги та компенсації мають разовий характер.

В свою чергу, компенсація втрати частини підлягає нарахуванню на щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення позивача.

Відповідно до вимог статті 3 3акону України №2050-III, пунктів 1, 2, 4 Порядку №159 компенсація за несвоєчасну виплату середньої заробітної плати пов`язана з реальною виплатою чи нарахуванням середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Раніше таких виплат право на неї (компенсацію) не виникає.

Зі змісту статті 1 Закону України №2050-ІІІ випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Відповідно до пункту 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19.12.2011 року (справа №6-58цс11), від 11.07.2017 року (справа №21-2003а16).

Таким чином, період за який підлягає нарахуванню та виплаті компенсація втрати частини доходів становить: з 25.06.2020 (з моменту звільнення) по 22.06.2022 року, тобто по момент фактичної виплати позивачу перерахованих щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу за період з 25.06.2020 року по 21.06.2022 року включно, у зв`язку з порушенням строків виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.06.2020 року.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача скласти та подати новий грошовий атестат для обчислення пенсії та нову довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 року (далі Постанова №3-1) заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом ( 2262-12 ), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Згідно п.7 Постанови №3-1 для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подається, зокрема, грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

Як встановлено судом, грошове забезпечення позивача станом на момент звільнення збільшилося у зв`язку із проведенням його перерахунку та виплат на виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 року по справі №160/7110/21 та від 12.07.2021 року по справі №160/7109/21.

В свою чергу, з довідки №595/ФС від 10.08.2022 року вбачається, що посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія та надбавка за таємність позивача збільшилися в порівнянні з показниками, які зазначені в грошовому атестаті №186 від 01.07.2020 року.

Позивач звертався до відповідача із заявою, в якій просив, зокрема, надати оновлений грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення з урахуванням проведених нарахувань та виплат, однак відповідачем не розглянуто вказані вимоги позивача, в тому числі не надано оновленого атестату та довідку та не відмовлено у їх видачі.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині не розгляду вимог позивача про підготовку та надання оновленого грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення, викладені в заяві від 23.06.2022 року.

Оскільки повноваження щодо виготовлення грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення належить в даному випадку військовій частині, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача скласти оновлений грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення, з урахуванням показників посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії та надбавки за таємність, які визначені в довідці №595/ФС від 10.08.2022 року, та надіслати їх до відповідного пенсійного органу, в якому перебуває на обліку ОСОБА_1 .

Щодо тверджень відповідача, що позивачем пропущено строк звернення до суду, суд зазначає наступне.

Верховний Суд в постанові від 08.02.2022 року зазначив, що на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною 1 статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Як встановлено судом, з позивачем проведено остаточний розрахунок при звільненні 22.06.2022 року, а звернувся позивач до суду з даною позовною заявою 19.08.2022 року, тобто в межах строку звернення до суду з даною позовною заявою.

Таким чином, вказані доводи відповідача є хибними та не беруться до уваги суду.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 9, 73-77, 90, 241-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 25.06.2020 року по 21.06.2022 року включно.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 на нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу за період з 25.06.2020 року по 21.06.2022 року включно, у зв`язку з порушенням строків виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.06.2020 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду вимог ОСОБА_1 про підготовку та надання оновленого грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення, викладені в заяві від 23.06.2022 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 25.06.2020 року по 21.06.2022 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за період з 25.06.2020 року по 21.06.2022 року включно, у зв`язку з порушенням строків виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 25.06.2020 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти оновлений грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення, з урахуванням рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 року по справі №160/7110/21 та від 12.07.2021 року по справі №160/7109/21, та надіслати їх до відповідного пенсійного органу, в якому перебуває на обліку ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський