Справа № 380/10349/22
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року

справа №380/10349/22
провадження № П/380/10426/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 24.11.2017 по даний час, виходячи з вищевикладеного в позовній заяві розрахунку, з виключенням періодів з її страхового стажу, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії:

1) з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року,

2) з 01.10.2004 року по 30.09.2007 року,

3) з 01.10.2007 року по день призначення пенсії 24.12.2017 року 16 календарних місяців, за які сплачені страхові внески, а саме:

- з 01.10.2009 року по 31.10.2009 року (1 місяць),

- з 01.10.2010 року по 31.12.2011 року (15 місяців),

та з врахуванням для обчислення її пенсії станом на 24.12.2017 року:

- її заробітної плати за період з 01.01.2012 року по 30.11.2017 року (71 місяць),

- суми місяців її загального страхового стажу з 09.10.1984 року по 24.11.2017 року 393 місяці,

та яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати її недоотриманої різниці пенсії за період з 24.11.2017 року по даний час;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 24.11.2017 року по даний час, виходячи з вищевикладеного в позовній заяві розрахунку, з виключенням періодів з її страхового стажу, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії:

1) з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року,

2) з 01.10.2004 року по 30.09.2007 року,

3) з 01.10.2007 року по день призначення пенсії 24.12.2017 року 16 календарних місяців, за які сплачені страхові внески, а саме:

- з 01.10.2009 року по 31.10.2009 року (1 місяць),

- з 01.10.2010 року по 31.12.2011 року (15 місяців),

та з врахуванням для обчислення її пенсії станом на 24.12.2017:

- її заробітної плати за період з 01.01.2012 року по 30.11.2017 року (71 місяць),

- суми місяців її загального страхового стажу з 09.10.1984 року по 24.11.2017 року 393 місяці,

та здійснити нарахування та виплату їй недоотриманої різниці пенсії за період з 24.11.2017 року по даний час.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково, за бажанням особи, можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Відповідно з 01.07.2000 року по день призначення позивачці пенсії за віком, тобто по 24.12.2017 року її страховий стаж становив 205 місяців, проте страховий стаж, за який були сплачені страхові внески згідно персоніфікованого обліку становив 168 місяців, тобто позивачка мала право на виключення 16 календарних місяців (10% від 168 місяців) страхового стажу, за які були сплачені страхові внески. Крім того, позивачка мала право додатково на виключення страхового стажу за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року та за період з 01.10.2004 року по 30.09.2007 року за період догляду за дитиною сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку. При цьому вбачається, що зі страхового стажу з 01.10.2007 року по день призначення позивачці пенсії, тобто по 24.12.2017 року, позивачка мала право на виключення 16 календарних місяців страхового стажу, але з умовою, щоб період, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, не був меншим, ніж 60 календарних місяців. Тобто згідно абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону від 9 липня 2003 року № 1058-IV позивачка мала право на виключення періодів: 1) з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року, 2) з 01.10.2004 року по 30.09.2007 року, 3) з 01.10.2007 року по день призначення пенсії 24.12.2017 року 16 календарних місяців, за які сплачені страхові внески, а саме: з 01.10.2009 року по 31.10.2009 року (1 місяць), з 01.10.2010 року по 31.12.2011 року (15 місяців). Тобто для обчислення пенсії позивачки повинна була враховуватись її заробітна плата за період з 01.01.2012 року по 30.11.2017 року (71 місяць), тобто коефіцієнт К (страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи) мав би становити у випадку позивачки 71. При цьому середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2014-2016 роки, а не за 2004-2016 роки як хибно вказує відповідач у листі, мала б становити -3767,04 грн. При цьому, сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць за вказаний період мала б становити 89,06132. Отже, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати в даному випадку мав би становити 89,06132: 71 =1,25438, а не 1,2084 як хибно вказує відповідач. Крім цього, розмір середньомісячного заробітку для обчислення пенсії позивачці мав би становити Зп=3767,04 (89,06132:71) = 4725,32 грн, а розмір пенсії позивачки мав би становити 2089,18 грн. Крім цього, позивач вважає, що при призначенні пенсії мала право на доплату за понаднормовий стаж в сумі 29,04 грн.

Позивач вважає, що в даному випадку має місце протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у невчиненні ним дій щодо перерахунку пенсії позивачці та у нездійсненні ним доплати позивачці недоотриманої пенсії, у зв`язку з чим грубо порушуються законні права та інтереси позивачки на належне пенсійне забезпечення, з огляду на що, позивач звернулась з вказаним позов до суду.

Ухвалою суду від 05.08.2022 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. Представник позивача на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 05.08.2022 подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду від 31.08.2022 (вх. № 56209).

Ухвалою суду від 05.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

07.09.2022 за вх.№ 57870 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що в прохальній частині позовної заяви, помилково вказано дату призначення пенсії позивачки « 24.11.2017» замість правильної « 24.12.2017».

Відповідач позов не визнав, 28.09.2022 за вх.№62012 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що при обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнту заробітку, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період у розрізі кожного місяця. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу врахованого в одинарному розмірі. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Вказав, що особі, яка звернулась за призначенням пенсії, надана можливість оптимізувати періоди заробітку за неповні місяці, а потім виключити (пропустити) підряд ті місяці, де коефіцієнт заробітної плати є меншим, за умови, що зазначений (виключений) період становить не більше 10% страхового стажу, а період зарплати, який залишається для підрахунку, не може бути меншим. Зазначив, що позивачка знаходиться на обліку в Головному управлінні, отримує пенсію за віком з 24.12.2017 відповідно до Закону № 1058 (Список 2), працює. Пенсію було обчислено при загальному стажі 29 років 06 місяців 07 днів (354 місяці, зараховано по 30.11.2017, індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 % становив 0,39825). Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії врахований за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.11.2017 був визначений із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2004 -2016 роки (3764,40 грн) та становив 4548,30 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,20824). Заробітна плата була оптимізована в межах 10 % (35 місяців з 01.07.2000 по 31.05.2003) та понад 10 % (31 місяць з 01.12.2004 по 30.09.2007). Сз = 4548,30 грн = 3764,40 Ч 1,20824; Кс = 0,39825 = ((29 Ч 12) + 6/1200) x 1,35. Відповідно розмір пенсії позивачки становив 1811,36 грн (4548,30 Ч 0,39825). На підставі заяви позивачки від 11.12.2019 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії відповідно до ст. 42 Закону № 1058 з урахуванням страхового стажу з 01.12.2017 по 31.10.2019, стаж становив 31 рік 05 місяців 07 днів (377 місяців, зараховано по 31.10.2019, індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 % становив 0,42413). Перерахунок пенсії здійснювався із заробітної плати (доходу), з якої обчислена була пенсія При цьому, період оптимізації не змінився - оптимізовано 10 % (66 місяців) заробітної плати. Доплата внаслідок зазначеного перерахунку пенсії становила 1811,36 грн (4548,30 х 0,39825), яку виплачено додатковими відомостями січня 2020 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», з 1 березня 2021 року ОСОБА_1 , Головним управлінням проведений перерахунок пенсії із застосуванням збільшеного на 1,11 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії - 5426,60 грн (4888,83 Ч 1,11). З 01.03.2021 коефіцієнт страхового стажу визначений з урахуванням кратності 1 % та становить 0,314167. Середньомісячний заробіток, визначений із застосуванням середньої заробітної плати - 5426,60 грн, становить 6556,64 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,20824). Оптимізація заробітної плати не змінилася. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень (крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), в осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону № 1058 3 урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону (жінкам - 30 років) не досягає 2200 гривень, таким особам надається щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсій. Розмір пенсії позивачки з 01.03.2021 становив 2200,00 грн, в т. ч.: 2059,90 грн - основний розмір пенсії (6556,64 Ч 0,31417); 14,52 грн - доплата за понаднормовий стаж, понад 30 років, за 1 рік (1452,00 Ч 1 %); 125,58 грн - доплата до 2200,00 грн. Станом на 01.09.2022 пенсія за віком становить 2570,31 грн, в т.ч.: 2526,75 грн основний розмір пенсії за віком (7486,68х0,33750); 43,56 грн доплата за понаднормовий стаж понад 30 років, тобто за 3 роки (1452,00 грн х 3%).

У випадку позивачки, доплата за понаднормативний стаж встановлена від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 1452,00 грн, який був чинний на час виходу на пенсію (оскільки позивачка працює).

З огляду на наведене, вважає, що пенсія позивачці виплачується відповідно до чинного законодавства, та просить у задоволенні позову відмовити.

27.09.2022 за вх.№61615 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. У поданій відповіді на відзив на позовну заяву, представник позивача зазначив обґрунтування аналогічні тим, які викладені у позовній заяві.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача зазначив, що про порушення свого права позивач дізналась 23.11.2021, отримавши лист-відповідь на заяву про здійснення перерахунку пенсії. Звернув увагу, що з 10.01.2022 по 28.01.2022 позивачка перебувала на лікарняному у зв`язку із захворюванням на ГРВІ, COVID-19, що підтверджується листом КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» від 24.08.2022 №1935, у зв`язку з чим у вказаний період часу позивачка не могла займатись даним питанням щодо подання до суду вказаного позову, не могла зустрічатись та консультуватись з даного приводу зі своїм представником. Крім цього, зазначив, що 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан у зв`язку із збройною агресією рф. Представник позивача у період з 26.02.2022 по середину травня 2022 року перебував в м. Києві в Силах Національного спротиву в складі добровольчого формування «Загін ТрО при Президентові України» Киїівської міської територіальної громади №9, брав активну участь і виконував завдання щодо забезпечення національної безпеки, оборони та захисту держави у зв`язку із збройною агресією рф. Вважає, що в даному випадку є очевидним те, що вищезазначені причини та обставини, в результаті яких позивачка ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк для звернення до суду з вказаним позовом є поважними, оскільки вказані причини та обставнити об`єктивно не залежали від волі позивачки і вони дійсно були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та є підтверджені належними доказами.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку з введенням воєнного стану введено тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

В подальшому аналогічними Указами Президента України правовий режим військового стану продовжено.

Отже, шестимісячний строк звернення з цим позовом до суду для позивача збігся у часі із запровадженням державою воєнного стану на усій території. При цьому на момент закінчення такого строку воєнний стан в Україні не був скасованим.

24 лютого 2022 року Рада Суддів України прийняла рішення щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією з боку РФ, а 02 березня 2022 року опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану. Так, судам, зокрема, рекомендовано по можливості продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану.

Крім того, Верховний Суд в Огляді «Особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан» від 04 березня 2022 року зауважив, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Беручи до уваги викладене у сукупності, з урахуванням фактичних обставин справи, суд уважає поважною причиною пропуску строку звернення з цим позовом до суду.

З огляду на наведене суд вважає за можливе поновити позивачці строк звернення до суду з вказаним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком (Список №2) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працює.

Пенсію було обчислено при загальному стажі 29 років 06 місяців 07 днів (354 місяці, зараховано по 30.11.2017, індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35% становив 0,39825).

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії врахований за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.11.2017 був визначений із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2004 -2016 роки (3764,40 грн) та становив 4548,30 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,20824). Заробітна плата була оптимізована в межах 10 % (35 місяців з 01.07.2000 по 31.05.2003) та понад 10 % (31 місяць з 01.12.2004 по 30.09.2007).

Сз = 4548,30 грн = 3764,40 Ч 1,20824; Кс = 0,39825 = ((29 Ч 12) + 6/1200) x 1,35

Розмір пенсії позивачки становив 1811,36 грн (4548,30 Ч 0,39825).

На підставі заяви позивачки від 11.12.2019, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії відповідно до ст. 42 Закону № 1058 з урахуванням страхового стажу з 01.12.2017 по 31.10.2019, стаж становив 31 рік 05 місяців 07 днів (377 місяців, зараховано по 31.10.2019, індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 % становив 0,42413).

Доплата внаслідок зазначеного перерахунку пенсії становила 1811,36 грн (4548,30 х 0,39825).

З 1 березня 2021 року ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» проведений перерахунок пенсії із застосуванням збільшеного на 1,11 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії - 5426,60 грн (4888,83 Ч 1,11).

З 01.03.2021 коефіцієнт страхового стажу визначений з урахуванням кратності 1 % та становить 0,314167. Середньомісячний заробіток, визначений із застосуванням середньої заробітної плати - 5426,60 грн, становить 6556,64 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,20824).

Розмір пенсії позивачки з 01.03.2021 становив 2200,00 грн, в т. ч.: 2059,90 грн - основний розмір пенсії (6556,64 Ч 0,31417); 14,52 грн - доплата за понаднормовий стаж, понад 30 років, за 1 рік (1452,00 Ч 1 %); 125,58 грн - доплата до 2200,00 грн (відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році». Доплата за понаднормативний стаж встановлена від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 1452,00 грн, який був чинний на час виходу на пенсію (оскільки позивачка працює).

26.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії з 24.11.2017 по даний час, виходячи з розрахунку зазначеного у вказаній заяві, з виключенням періодів з страхового стажу, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії: з 01.07.2000 по 01.01.2005; з 01.10.2004 по 30.09.2007, з 01.10.2007 по день призначення пенсії 24.12.2017 16 календарних місяців, за які сплачені страхові внески, а саме: з 01.10.2009 по 31.10.2009 (1 місяць), з 01.10.2010 по 31.12.2011 (15 місяців), та з врахуванням для обчислення її пенсії станом на 24.12.2017: заробітної плати за період з 01.01.2012 по 30.11.2017 (71 місяць); суми місяців загального страхового стажу з 09.10.1984 по 24.11.2017 393 місяці. Також просила здійснити доплату недоотриманої пенсії за період з 24.11.2017 по даний час.

Листом від 23.11.2021 за №17240-16484/Б-52/В-1300/21 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що розрахунки, наведені у заяві, не відповідають нормам чинного законодавства, пенсія призначена та виплачується відповідно до Закону №1058, згідно з поданими документами про стаж та заробітну плату.

Позивач вважаючи у зв`язку з цим свої права порушені, звернулась з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що за загальним правилом для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера (за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року) для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Тобто за бажанням пенсіонера, у разі доцільності, пенсія може обчислюватися в тому числі з урахуванням заробітку за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 року.

Наведені вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладені у постанові від 31 липня 2020 року по справі № 522/12998/15-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд зазначає, що приписи Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачають можливості при обчисленні пенсії враховувати заробітну плату лише за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року, не враховуючи при цьому заробітну плату за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Водночас, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає можливість особі, яка звернулася за призначенням пенсії, на її вибір, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключити періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Крім того, ч.1 ст.65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також передбачено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Тобто, Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. При цьому, Закон не передбачає можливість брати для розрахунку пенсії середньомісячний заробіток лише за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності, без врахування середнього заробітку за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією.

Так, з наявних матеріалів справи вбачається, що пенсійним органом для обчислення пенсії ОСОБА_1 , середньомісячний заробіток для обчислення пенсії врахований за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.11.2017 був визначений із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2004-2016 роки (3764,40 грн) та становив 4548,30 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,20824). Заробітна плата була оптимізована в межах 10% (35 місяців з 01.07.2000 по 31.05.2003) та понад 10% (31 місяць з 01.12.2004 по 30.09.2007). Сз= 4548,30 грн = 3764,40х1,20824; Кс = 0,39825 = ((29х12)+6/1200) х 1,35. Розмір пенсії становив 1811,36 грн (4548,30 х 0,39825).

При цьому, з огляду на зазначені вище норми законодавства, правові підстави для обчислення пенсії заробітної плати лише за 71 календарних місяців (за період з 01.01.2012 по 30.11.2017, як просить представник позивача у позовній заяві) відсутні.

Крім цього, як встановлено судом, представник позивача у позовній заяві просить суд здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 24.11.2017 по даний час, виходячи з вищевикладеного в позовній заяві розрахунку, з виключенням періодів з її страхового стажу, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії:

1) з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року,

2) з 01.10.2004 року по 30.09.2007 року,

3) з 01.10.2007 року по день призначення пенсії 24.12.2017 року 16 календарних місяців, за які сплачені страхові внески, а саме:

- з 01.10.2009 року по 31.10.2009 року (1 місяць),

- з 01.10.2010 року по 31.12.2011 року (15 місяців),

та з врахуванням для обчислення її пенсії станом на 24.12.2017:

- її заробітної плати за період з 01.01.2012 року по 30.11.2017 року (71 місяць),

- суми місяців її загального страхового стажу з 09.10.1984 року по 24.11.2017 року 393 місяці.

Відповідно до ст. 27 Закону №1058-IV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії у гривнях, Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону з якої обчислюється пенсія у гривнях, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець урегулював у ст. 40 Закону №1058-IV та абзацом 1 ч. 1 цієї статті передбачив, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Тобто, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.

Середньомісячну заробітну плату позивачці було розраховано з липня 2000 року по 30.11.2017 відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Судом також встановлено, що пенсію ОСОБА_1 було обчислено при загальному стажі 29 років 06 місяців 07 днів (354 місяці, зараховано по 30.11.2017), що підтверджується розрахунком стажу.

Встановлено також, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком (Список №2) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працює.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З позовних вимог, виплаває, що представник позивача просить виключити періоди з страхового стажу позивачки, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії: 1) з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року, 2) з 01.10.2004 року по 30.09.2007 року, 3) з 01.10.2007 року по день призначення пенсії 24.12.2017 року 16 календарних місяців, за які сплачені страхові внески, а саме: - з 01.10.2009 року по 31.10.2009 року (1 місяць), - з 01.10.2010 року по 31.12.2011 року (15 місяців).

Тобто у разі виключення таких періодів роботи позивачки з страхового стажу, у ОСОБА_1 буде відсутній страховий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

В той же час, вказана вимога прямо суперечить вимозі представника позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням суми місяців її загального страхового стажу з 09.10.1984 року по 24.11.2017 року.

У зв`язку наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно із частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№23759/03 та №37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Водночас, відповідно до даного Висновку згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, від різних правових положень, звичаїв, доктринальних принципів, а також ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 належить відмовити повністю.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не вирішувалось.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій відмовити повністю.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293,295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.