Справа № 320/7986/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7986/21 Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко А.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Зазимської сільської ради Броварського району Київської області на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В 2021 році ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за клопотанням позивача від 07.12.2020 вх. № 498;

- зобов`язати відповідача після набрання рішенням суду законної сили винести на найближчу сесію на розгляд депутатів клопотання позивача від 07.12.2020 вх. № 498 та за підсумками розгляду якого прийняти рішення відповідно до вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 позов задоволено.

30.04.2022 до електронного кабінету суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, яка зареєстрована 03.05.2022, відповідно до змісту якої позивач просив ухвалити додаткове рішення в цій справі та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу та гонорар адвоката в розмірі 11 500, 00 грн., на підтвердження чого надано відповідні докази.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено повністю; стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Зазимської сільської ради Броварського району Київської області (; місцезнаходження: 07415, Київська обл., Броварський район, с. Зазим`я, вул. Широка, буд. 6) у розмірі 11 500, 00 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот гривень 0 копійок).

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з огляду на фактичний об`єм виконаної роботи, є обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Зазимської сільської ради Броварського району Київської області в розмірі 11 500, 00 грн., у зв`язку із чим заява позивача підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване додаткове рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано вкрай складний фінансовий стан відповідача і своїм додатковим рішенням змусив орган місцевого самоврядування під час воєнного стану обмежувати членів бюджетної структури належного та достатнього фінансування.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У свою чергу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому, на переконання колегії суддів, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Верховний Суд у додатковій постанові від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15 зазначив, що з аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також, Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 у справі № 826/856/18 зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Колегія суддів констатує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, на підтвердження фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 500, 00 грн. позивачем подано копії: договору про надання правничої допомоги № 24а/21 від 12.07.2021; додатку № 1 від 12.07.2021 та додатку № 2 від 28.04.2022 до договору; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 61 від 15.10.1993, виданого на ім`я ОСОБА_2 ; розписки від 28.04.2022 про отримання від ОСОБА_1 готівкових коштів у сумі 11 500, 00 грн. за надання правничої допомоги та гонорару відповідно до договору № 24а/21 від 12.07.2021 та додатку № 2 від 28.04.2022 до цього договору.

Так, 12.07.2021 між ОСОБА_1 (клієнтом) та адвокатом Трепільченко Оленою Василівною (виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги № 24а/21, відповідно до пункту 1.2 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець приймає на себе функції забезпечення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги у відносинах з правоохоронними та іншими державними органами у всіх судах України всіх інстанцій, а також перед фізичними і юридичними особами, в інтересах ОСОБА_1 .

Пунктами 5.1-5.6 договору передбачено, що оплата послуг за договором здійснюється згідно з додатком № 2, який являється його невід`ємною частиною.

Оплата послуг адвоката складається з розрахунку часу витраченого на виконання цього договору, враховуючи вартість однієї години - 1000, 00 грн.

Сума гонорару адвоката за домовленістю сторін складає 5000, 00 грн.

За домовленістю сторін гонорар адвокату виплачується тільки про позитивному рішенні у справі (повному або частковому задоволенні позовних вимог).

Оплата здійснюється у будь-якій формі за домовленістю сторін .

Сторонами можуть бути укладені додаткові угоди або додатки до договору про сплату адвокату коштів за правничу допомогу та виплату гонорару, а також про внесення змін до договору.

Спосіб оплати послуг та остаточна сума витрат на правничу допомогу узгоджується сторонами після закінчення слухання справи та ухвалення рішення в суді першої інстанції.

Згідно з додатком № 1 від 12.07.2021 до договору № 24а/21 про надання правничої допомоги від 12.07.2021 попередні витрати на правничу допомогу складались з: підготовки та складання позовної заяви (обсяг правничої допомоги 4,5 години, ціна за одиницю правової допомоги 1000, 00 грн.) - 4500, 00 грн.

Відповідно до додатку № 2 від 28.04.2022 до договору № 24а/21 про надання правничої допомоги від 12.07.2021 остаточні витрати на правничу допомогу складались з: підготовки та складання позовної заяви (обсяг правничої допомоги 4,5 години, ціна за одиницю правової допомоги 1000, 00 грн.) - 4500, 00 грн.; складання заяви про ухвалення додаткового рішення (обсяг правничої допомоги 2,0 години, ціна за одиницю правової допомоги 1000, 00 грн.) - 2000, 00 грн.; гонорар - 5000, 00 грн. Всього 11 500, 00 грн.

Таким чином, обсяг виконаних представником позивача робіт із надання професійної правничої допомоги детально описаний в додатку № 2 від 28.04.2022 до договору № 24а/21 про надання правничої допомоги від 12.07.2021.

Цим додатком № 2 від 28.04.2022, згідно з частиною 5 договору № 24а/21 про надання правничої допомоги від 12.07.2021 сторонами був визначений спосіб оплати за надання юридичних послуг по адміністративній справі № 320/7986/21 та гонорару адвокату Трепільченко О.В. - готівковими коштами.

З додатку № 2 від 28.04.2022 до договору № 24а/21 про надання правничої допомоги від 12.07.2021 встановлено, що ОСОБА_1 через свого представника Губську Вікторію Петрівну, яка діє на підставі нотаріальної довіреності від 22.07.2020, посвідченої державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Капелькою Н.М. (зареєстрована в реєстрі за № 4-425) строком дії до 22.07.2025, виплатив адвокату Трепільченко О.В. готівкові кошти за надання правничої допомоги та гонорару в повному обсязі 11 500, 00 грн. за попередньою домовленістю, про що адвокатом позивачу було надано розписку про отримання коштів, копія якої наявна в матеріалах заяви.

Відповідно до розписки від 28.04.2022 адвокат Трепільченко О.В. отримала від позивача ОСОБА_1 готівкові кошти в сумі 11 500, 00 грн. за надання правничої допомоги та гонорару, відповідно до договору № 24а/21 від 12.07.2021 та додатку № 2 від 28.04.2022 до цього договору.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем не було подано до суду першої інстанції жодного клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, у той час як відповідач був обізнаний про подану позивачем заяву з відповідними доказами, яка отримана ним засобами електронної пошти, про що свідчать наявні письмові докази.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет спору, значення справи для позивача у порівнянні з розміром судових витрат, які він просить стягнути з відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сума, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу у розмірі 11 500, 00 грн. є справедливою та співмірною.

Такий висновок повністю відповідає згаданим вище принципам обґрунтованості, співмірності та пропорційності, які повинні бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Посилання апелянта на безпідставність стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час воєнного стану колегія суддів оцінює критично, оскільки, не дивлячись на те, що таке стягнення становить надмірний тягар для відповідача під час воєнного стану, однак це не спростовує необхідності компенсації позивачу таких витрат, які, як було зазначено вище, є обґрунтованими та співмірними.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності додаткового рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Зазимської сільської ради Броварського району Київської області залишити без задоволення, а додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Мельничук В.П.