Справа № 420/13321/20
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 листопада 2022 року

м. Київ

справа №420/13321/20

адміністративне провадження №Зі/990/84/22

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву адвоката Богомолової І.Г., подану в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Губської О.А. у провадженнях № К/990/8404/22, К/990/8407/22, К/990/14786/22 у справі №420/13321/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішень, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 15 жовтня 2020 року про неуспішне проходження атестації позивачем та заборону проходити iншi етапи атестації;

визнати протиправним та скасувати рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора №18 від 19 листопада 2020 року про неуспішне проходження позивачем атестації та припинення участі в атестації;

визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обов`язки керівника Одеської обласної прокуратури Безрукого Т. №3046к від 23 грудня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року;

поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури або на рівнозначній посаді та в органах прокуратури України з 30 грудня 2020 року;

стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 31 грудня 2020 року по день прийняття судом рішення про поновлення його на роботі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Додатковою постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року, заяву щодо вирішення питання про судові витрати у справі №420/13321/20 задоволено частково. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до Одеського окружного адміністративного суду в розмірі по 420, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 4000 грн з кожного.

Не погодившись із рішеннями суду апеляційної інстанції, відповідачі звернулися до Верховного Суду з касаційними скаргами.

Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2022 року відкрито провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі №420/13321/20.

Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2022 року відкрито провадження за касаційною скаргою Одеської обласної прокуратури на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі №420/13321/20.

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2022 року відкрито провадження за касаційною скаргою Одеської обласної прокуратури на додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року у справі №420/13321/20.

28 жовтня 2022 року на адресу суду надійшла заява адвоката Богомолової І.Г., подана в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Губської О.А.

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року визнано відвід судді Верховного Суду Губської О.А. необґрунтованим.

Заяву адвоката ОСОБА_1 - Богомолової Ірини Георгіївни про відвід передано для вирішення питання заявленого відводу судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу у порядку, встановленому статтею 31 КАС України.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу від 01 листопада 2022 року, заяву про відвід судді Губської О.А. розподілено на суддю Загороднюка А.Г.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Заява про відвід судді Губської О.А. обґрунтована тим, що ухвалою від 08 червня 2022 року Верховний Суд, зокрема суддя Губська О.А., зупинив виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі №420/13321/20 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до закінчення касаційного провадження у справі, без вивчення судової справи та перевірки обґрунтованості заяви касатора. На теперішній час розгляд касаційних скарг у справі не розпочато по суті, що дає підстави стверджувати про порушення конституційних і конвенційних прав позивача у справі в частині доступу до справедливого суду у розумний строк.

Також у заяві зазначено, що ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2022 року заяві представника позивача про відвід судді Верховного Суду Губської О.А. не було надано об`єктивної оцінки факту введення в державі на підставі Указу Президента України і Закону України з 24 лютого 2022 року воєнного стану і його продовження до 21 листопада 2022 року, відтак дії у державі конституційних обмежень щодо застосування статті 45 Конституції України. На думку представника позивача дії судді Губської О.А. щодо перебування у відпустці свідчить про її зацікавленість в захисті приватних інтересів і надання незаконних привілеїв. Такі дії судді позивач оцінює як фактичну відмову в доступі до правосуддя і неефективне здійснення правосуддя у справі, що об`єктивно підтверджує створення нею особистих неприязних стосунків, що викликає недовіру.

Факти невідповідності судді Губській О.А. критеріям доброчесності та професійної етики було повідомлено ще у 2019 році у відповідному висновку Громадської ради доброчесності від 25 січня 2019 року.

Представник позивача зазначає, що наведені факти свідчать про створення конфлікту з позивачем шляхом визнання його законних намагань захистити право на доступ до правосуддя у передбачений законом строк, захисту права на працю на посаді, яку він обрав і працював впродовж 17 років, як нібито зловживання правами учасника адміністративного процесу, про що було вказано в ухвалі від 03 жовтня 2022 року.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з вимогою, визначеною у пункті 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Частиною другою статті 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Перевіряючи мотиви, з яких виходив представник позивача, обґрунтовуючи заяву про відвід судді, Верховний Суд зазначає, що надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій у цій справі, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

У вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді («Морель проти Франції», пункти 45-50; «Пескадор Валеро проти Іспанії», пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних («Лука проти Румунії», пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду («Ветштайн проти Швейцарії», пункт 44; «Пабла Кю проти Фінляндії», пункт 30; «Мікалефф проти Мальти», пункт 96).

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Як вбачається зі змісту заяви про відвід судді Губської О. А., заявник фактично висловлює незгоду з ухвалою про зупинення виконання рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу до закінчення касаційного провадження та ухвалою про визнання відводу необґрунтованим від 03 жовтня 2022 року.

Тобто, вказані доводи заявника свідчать саме про незгоду скаржника з процесуальними рішеннями, що у відповідності до положень частини четвертої статті 36 КАС України, не може бути визнано обгрунтованою підставою для відводу.

Відтак, сумнів у неупередженості судді у зв`язку з вчиненням процесуальних дій та прийняття рішення у справі не є чинником, що може свідчити про неупередженість та необ`єктивність суду.

Щодо вирішення питання про зупинення виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі №420/13321/20 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до закінчення касаційного провадження у справі, слід зазначити, що частиною першою статті 375 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Отже, вирішення питання щодо зупинення виконання судового рішення у справі №420/13321/20 відбулося відповідно до вимог процесуального законодавства, а переконання заявника про незаконне втручання судді Губської О.А. в діяльність Державної казначейської служби на боці суб`єкта владних повноважень є помилковим та безпідставним.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану зацікавленість судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Губської О.А. в результаті розгляду справи №420/13321/20, або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Отже, відвід судді Губській О.А. є необґрунтованим, оскільки доводи позивача ґрунтуються фактично незгоді представника позивача з процесуальними діями (рішеннями) у касаційних провадженнях № К/990/8404/22, К/990/8407/22, К/990/14786/22 у справі №420/13321/20, що, в свою чергу, не може слугувати підставою для відводу судді відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України.

Щодо посилань представника позивача на порушення розумних строків розгляду справи, Верховний Суд зазначає, що згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Щодо тверджень представника позивача з приводу пропуску строку, встановленого частиною одинадцятою статті 40 КАС України, то в ухвалі Верховного Суду від 03 жовтня 2022 року було вказано обґрунтування поважності його пропуску, заява про відвід була розглянута відразу після виходу судді Губської О. А. з відпустки.

Право на відпустку закріплене в статті 45 Конституції України і забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки. Суддя Губська О.А. скористалась таким конституційним правом та у період з 15 серпня по 06 вересня 2022 року перебувала у відпустці.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Суд наголошує, що відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Втім, будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували неупередженість або необ`єктивність судді Губської О. А. заявник не надає.

Інших підстав, які б свідчили про особисту упередженість судді Губської О. А. або необ`єктивність під час розгляду касаційних скарг заявником не наведено, а суддею не встановлено.

З урахуванням зазначеного, вважаю, що обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає, а отже в її задоволенні слід відмовити.

Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини десятої статті 40 КАС України, питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Керуючись статтями 36, 40 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Богомолової І.Г., поданої в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Губської О.А. у провадженнях № К/990/8404/22, К/990/8407/22, К/990/14786/22 у справі №420/13321/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішень, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя А.Г. Загороднюк