Справа № 154/2458/22
Суддя: Лутай А. М.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

при секретарі судового засідання Процюк Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Володимир адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17.08.2022 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, вказуючи, що поліцейським роти №2 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Дзеблюк Оленою Василівною неправомірно винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 19.02.2022 серії БАВ № 298399 за ч.8 ст.121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн за те, що він начебто керував транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чим порушено вимоги ч.2 п.5 ст.16 Закону України «Про дорожній рух».

Зазначив, що на місці зупинки автомобіля інспектори йому не повідомляли про складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та для вручення не пропонували. Про наявність оскаржуваної постанови він довідався 11.08.2022 при отриманні з виконавчої служби листа з постановою про відкриття виконавчого провадження та копією оскаржуваної постанови.

Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.8 ст.121 КУпАП, тому, що він взагалі не керував транспортним засобом і не ввозив цього транспортного засобу. В оскаржувані постанові не вказано чіткої суті порушення, зокрема не зазначено коли цей автомобіль ввезено, не відображено в якому митному режимі ввезено авто, не вказано ким цей автомобіль ввезено, не зазначено скільки днів прострочено з дня ввезення, а отже він не може нести відповідальність за невідомо яке порушення. Вказує, що інспектором застосовано не вірну (неналежну) правову кваліфікацію правопорушення згідно з нормами ПДР, оскільки його ( ОСОБА_1 ) звинувачено у керуванні транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом, а кваліфіковано такі дії, як порушення ч.2 п.5 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», яка встановлює заборону щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. У постанові не зазначені жодні фото чи відеодокази чи будь-які інші докази правопорушення, а також постанова винесена з порушенням передбаченої процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Просить скасувати постанову від 19.02.2022 серії БАВ №298399 про накладення адміністративного стягнення, винесену поліцейським роти №2 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Дзеблюк Оленою Василівною, відносно ОСОБА_1 за ч.8 ст.121 КУпАП.

Ухвалою суду від 18 серпня 2022 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначене судове засідання для розгляду справи по суті, позивачу поновлено строк звернення до суду з наведеним позовом.

22 вересня 2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача Департаменту патрульної поліції на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 19.02.2022 поліцейським роти №2 батальйону УПП у Волинській області ДПП Дзеблюк О.В., під час несення служби, було помічено автомобіль марки Audi A4, н.з. « НОМЕР_1 », водій якого керував даним транспортним засобом з можливим фактом порушення водієм ст..16, 31 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до якої водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яке не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту. Таким чином поліцейським Дзеблюк О.В. було прийняте рішення про зупинку даного транспортного засобу на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Здійснивши перевірку вказаного транспортного засобу, поліцейський встановила , що автомобіль на митну територію України було ввезено під керуванням громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 . Відповідно до Митного кодексу України такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути передані у володіння, користування або розкомплектовані чи розпорядження іншим особам. Після чого ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Позивач факт порушення Правил дорожнього руху заперечував, проте доказів на спростування факту інкримінованого правопорушення не надав. Згідно зі ст.285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та запропоновано отримати копію постанови під підпис на місці розгляду справи. Зазначив, що факт правопорушення вчиненого ОСОБА_1 підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №298229 від 19.02.2022, запитом відповідача до Волинської митниці, відповіддю Волинської митниці від 12.09.2022 №7.3-27/9983. Відеоматеріали щодо даної справи з портативного відео реєстратора поліцейської Дзеблюк О.В. зберігалися в УПП у Волинській області ДПП до 19.03.2022, оскільки до кінця терміну зберігання зазначених відеозаписів не було відомо про оскарження даної справи.

Ухвалою суду від 22.09.2022, за клопотанням представника відповідача, була витребувана з Волинської митниці Державної митної служби України інформація щодо транспортного засобу Audi A4, н.з. « НОМЕР_1 », який належить Burzynski Piotr, а саме, щодо дати ввезення вказаного автомобіля на митну територію України та особи, яка його ввезла.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності.

Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, дійшов таких висновків.

Встановлено, що 19 лютого 2022 року поліцейським роти №2 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Дзеблюк Оленою Василівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №298399, згідно якої 19 лютого 2022 року о 13 год. 15 хв., на 37 км автодороги Н-22 Устилуг Луцьк - Рівне, водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п.5 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», керував транспортним засобом Audi A4, н.з. « НОМЕР_1 », який належить Burzynski Piotr, щодо якого порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту.

Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.8 ст.121 КУпАП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.213 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.8 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Отже, оскаржуване рішення прийнято уповноваженою на те особою.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» №3353-XII.

Статтею 1 Закону №3353-XII визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно частини п`ятої статті 14 Закону №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Стаття 31 цього Закону визначає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 МК України визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України.

Тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, передбачена ч.8 ст.121 КУпАП.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування ним транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту.

Однією з ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП є керування транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заперечується факт керування ним транспортним засобом Audi A4, н.з. « НОМЕР_1 ».

Проте, відповідачем Департаментом патрульної поліції, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надано жодних належних, достатніх і допустимих, у розумінні статей 73, 74, 76 КАС України, доказів, які б підтверджували як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Audi A4, н.з. « НОМЕР_1 », так і факт дотримання процесуальних прав позивача на участь у розгляді справи, процедури розгляду справи.

Сама оскаржувана постанова не містить посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення, зокрема пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, фото- чи відеозапис, чи будь який інший доказ.

Інформація, яка міститься в листі Волинської митниці №7.3-27/10898 від 06.10.2022 на запит суду, підтверджує лише факт порушення строків тимчасового ввезення автомобіля Audi A4, н.з. « НОМЕР_1 », на митну територію України.

Таким чином, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, є сама оскаржувана постанова.

Однак, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених обставин, беручи до уваги, що відповідач не довів правомірність свого рішення та факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, суд вважає необхідним скасувати постанову серії БАВ № 298399 від 19 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

З урахуванням викладеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 9, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ №298399 від 19.02.2022, винесену поліцейським роти №2 взводу №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Дзеблюк Оленою Василівною, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8 500,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.8 ст.121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на оплату судового збору в розмірі 496,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий А.М.Лутай