Справа № 643/10364/21
Суддя: Сметаніна А. В.
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/125/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«31» жовтня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Сметаніної А.В.,

за участю секретаря Нечай А.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції Рудакова Артема Сергійовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №603325 від 28.05.2021 року, складену відносно ОСОБА_1 за ч.8 ст. 121, ч.1 ст. 122 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що 28.05.2021 року позивач був зупинений працівниками УПП в Харківській області на автодорозі М-03 448 км. Працівником УПП була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР 18 №603325 за порушення ним вимог ст. 380 МК України, ст. ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух» та п.12.4 ПДР України, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч.8 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП. Із вказаною постановою позивач не згоден, вважає її необґрунтованою та такою, що винесена із порушенням процесуального порядку складання. Так, 28.05.2021 року, близько 05.15 годин позивач рухався на транспортному засобі Renault Megane, р/н НОМЕР_1 із двома пасажирами в напрямку м. Харків по автодорозі М-03 зі швидкістю 45-50 км/год. В цей час він був зупинений працівниками поліції, які йому пояснили, що причиною зупинки стало перевищення швидкості, однак прилад, яким вимірювалася швидкість руху був в руках поліцейського за відсутності попереджувального знаку 5.70 «Фото, відео фіксування порушень ПДР». Крім того, правопорушення, передбачене ч.8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, обов`язковою умовою для застосування ч.5 ст. 258 КУпАП, щодо констатації наявності в уповноваженої посадової особи обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення є те, що особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення. Поліцейський, який склав постанову не запитував у позивача чи згідний він з постановою, чи визнає він свою вину, лише попередив, що буде складати постанову. Розгляд справи, як такий не відбувався, позивача було лише повідомлено про складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення. Також, працівниками поліції не було надано позивачу для ознайомлення відеозапис з моментом вчинення ним адміністративних правопорушень, більш того вимірювання швидкості руху транспортного засобу здійснювалось з рук, що могло мати наслідки у вигляді похибки. Також ОСОБА_1 не повідомляли яким приладом здійснювалося вимірювання швидкості. Інспектор поліції, під час винесення постанови, не з`ясував чи були обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність позивача, підстави для звільнення позивача від адміністративної відповідальності, його майновий та сімейний стан. Поліцейський не ознайомив позивача з його правом на захист та не надав йому можливості ознайомитися з адміністративним матеріалом, чим також було порушено його права. Позивач вважає вказану постанову такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку із чим звертається до суду за захистом своїх прав.

28 липня 2021 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалено розгляд справи проводити у спрощеному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

07 лютого 2022 року представником УПП в Харківській області ДПП подано відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву представник вказує, що 28.05.2021 року, близько 05.17 годин, на автодорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський», в селищі Травневе Харківської області, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № TC 000706, виявлено рух транспортного засобу Renault Megane, номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 94 км/год., що є перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 44 км/год. та порушенням п. 12.4 ПДР. Вказаний автомобіль було зупинено, поліцейський підійшов до водія, ним виявився позивач ОСОБА_1 , представився та пояснив підстави зупинки. В діях водія вбачався склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Позивач на вимогу поліцейського надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію ТЗ та посвідчення водія. За результатами перевірки було встановлено, що автомобіль, Renault Megane, яким керував позивач, був тимчасово ввезений на територію України 02.05.2020 року громадянином ОСОБА_2 , а в свою чергу ОСОБА_1 не ввозив цей автомобіль на митну територію України і не поміщував цей ТЗ у митний режим тимчасового ввезення. Своїми діями позивач також порушив ст. 380 Митного кодексу України та ст. 16,31 ЗУ «Про дорожній рух», що є складом адміністративного правопорушення передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП.

Крім того факт експлуатації та керування вказаним авто позивач не заперечував та підтвердив в позовній заяві. При винесенні постанови поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його права, жодних клопотань позивач не заявляв, у зв`язку із чим поліцейським було складено постанову та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення. Фото та відео, здійснені приладом TruCam LTI 20/20 № TC 000706, містять відомості, які підтверджують факт використання позивачем ТЗ Renault Megane та порушення встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті. Прилад TruCam LTI 20/20 № TC 000706, яким здійснювались виміри руху, на законних підставах ввезено на територію України, введено в експлуатацію та зареєстровано в Державному реєстрі, він мав чинне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а тому використовувався на законних підставах, у зв`язку із чим, відомості, які містяться на ньому, є належними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Також зазначив, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування, можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені ТЗ в Україну, для їхніх особистих потреб. У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не ввозив ТЗ на територію України а також керуючи ним, перевищив встановлені обмеження швидкості руху, працівники поліції під час зупинки ТЗ, діяли відповідно до своїх повноважень та у спосіб визначений Законом, позивачем не надано жодного доказу, що спростовують факт порушення швидкісного режиму останнім, керування та експлуатацію ним вказаним автомобілем.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 06.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», Московським районним судом м. Харкова справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Харківській області ДПП, поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 УПП в Харківській області сержанта поліції Рудакова А.С. про скасування постанови, була направлена для подальшого розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави.

16 серпня 2022 року справа надійшла до Октябрського районного суду м. Полтави в провадження судді Сметаніної А.В.

18 серпня 2022 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 28.05.2021 року поліцейським взводу №2 роти №6 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП сержантом поліції Будаковим А.С. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 603325 та притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.8 ст. 121 та ч.1 ст. 122 КУпАП до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови 28.05.2021 року о 05.17 годин на автодорозі М-03, 448 км., в селищі Травневе Харківської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Renault Megane, номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 94 км/год., що є перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 44 км/год. Швидкість вимірювалася за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № TC 000706. Крім того, водій керував транспортним засобом Renault Megane, номерний знак НОМЕР_1 щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України, порушено строки його тимчасового ввезення на митну територію України, строком до 1 року. Згідно ІПНП даний транспортний засіб ввезено 02.05.2020 року громадянином ОСОБА_2 та транспортний засіб використовувався ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію України, чим було порушено вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст. 16, 31 ЗУ «Про дорожній рух».

Вирішуючи питання про законність прийнятої поліцейським взводу №2 роти №6 батальйону №2 УПП в Харківській області сержантом поліції Рудаковим А.С. постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, суд виходить з наступного:

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов?язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Згідно з ч.8 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

За приписами ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Статтею 481 МК України встановлено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення або строку тимчасового вивезення товарів чи втрату транспортних засобів.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Аналізуючи вищенаведені норми у їх сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України та цілей відповідного Закону №3353, суд приходить до висновку, що порушення вказаної заборони посягає на безпеку дорожнього руху, а отже адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція, відповідно до покладених на неї завдань, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( ст. 10 КУпАП).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Статтею 222 КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких здійснюється безпосередньо органами Національної поліції, зокрема, це справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, частина перша, друга, третя, п?ята і шоста статті 122).

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину та за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, і накладати адміністративні стягнення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульнаполіція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853.

Відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частиною 1 ст. 122 КУпАП та частиною 8 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з цим, за приписами частин 2 та 3 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122, ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушеннями у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, обов?язковою умовою для застосування ч.5 ст.258 КУпАП щодо констатації наявності в уповноваженої посадової особи обов?язку скласти протокол про адміністративне правопорушення є те, що особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення.

В матеріалах справи відсутні дані щодо оспорення позивачем допущених порушень на час складення відповідної постанови, що свідчить про відсутність підстав для застосування ч.5 ст.258 КУпАП та складення протоколу.

Відповідно до КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

У статті 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статей 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Разом з тим, суд зазначає, що, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, в силу приписів статті 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову покладається на суб`єкта владних повноважень. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУпАП.

Позивач зазначає, що поліцейський не запитував у нього чи згодний він з порушеннями, чи визнає вину, йому не було надано для ознайомлення відеозапис з моментом вчинення правопорушень, а лише було повідомлено про складення постанови. Більш того, вимірювання швидкості руху транспортного засобу здійснювалось з рук, що могло мати наслідки у вигляді похибки. Про прилад, за допомогою якого здійснювалось вимірювання швидкості руху, позивача також не повідомляли.

Для встановлення істини у справі слід дослідити докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, а також дотримання суб`єктом владних повноважень вимог Кодексу адміністративного судочинства України та КУпАП.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

При цьому, як було зазначено вище, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП, зокрема, у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На підтвердження правомірності ухваленої постанови відповідачем УПП в Харківській області ДПП до відзиву на позов було додано лист Харківської митниці ДМС України, згідно якого, за даними автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», транспортний засіб Renault Megane, VIN: НОМЕР_2 , з реєстраційним номером НОМЕР_3 , був ввезений на митну територію України, 02.05.2020 року, громадянином Assam ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_4 ) в зоні діяльності Північної митниці у митному режимі «тимчасове ввезення» до 1 року з метою особистого використання. Згідно з ч.5 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. 29.07.2021 року зазначений транспортний засіб оформлено у вільний обіг за МД UA805020/2021/003207.

Крім того, представником відповідача УПП в Харківській область ДПП до відзиву на позов надано відеоматеріали на оптичному носії інформації з приладу TruCam, засвідчений ЕЦП, копію фото з приладу TruCam від 28.05.2021 року, геолокацію місця виміру швидкості руху авто, сертифікат затвердженого типу засобів вимірювальної техніки, копію свідоцтва про повірку, копію експертного висновку, копію листа ДП «Укрметртестстандарт», копію листа Служби автомобільних доріг в Харківській області, відомості щодо місць проведення контролю швидкості руху авто за допомогою приладів TruCam, якими підтверджується факт керування позивачем 28.05.2021 року транспортним засобом Renault Megane, VIN: НОМЕР_2 , з реєстраційним номером НОМЕР_3 та порушення встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті Травневе Харківської області.

Жодних даних про те, що позивач на час зупинки транспортного засобу якимось чином заперечував факт керування та експлуатації автомобілем, матеріали справи не містять.

Згідно доводів позовної заяви останній цього не заперечує.

Відповідно до наданої копії постанови серії ДП18 №603325 від 28.05.2021 року, останньому було роз?яснено права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження постанови за ст. 289 КУпАП, про що мається його особистий підпис.

Той факт, що позивача не ознайомили з відеозаписом моменту вчинення правопорушення, не повідомили про прилад, яким здійснювалось вимірювання швидкості не є порушенням його прав, визначених в ст. 268 КУпАП. Копію постанови позивач ОСОБА_1 отримав, про що свідчить його підпис, зауважень не заявляв.

Посилання на прилад TruCam ТС 000706, на виконання вимог ст. 283 КУпАП, міститься в фабулі самої постанови.

Сам прилад на законних підставах ввезено натериторію України, введено в експлуатацію та зареєстровано в Державному реєстрі, останній має чинне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а тому використовувався на законних підставах, у зв`язку із чим, відомості, які містяться на ньому, є належними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

За змістом свідоцтва про повірку приладу, прилад відповідає вимогам технічної документації, діапазон виміру швидкості становить від 2 км/год до 320 км/год, а максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах становить +/- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год. Вказана похибка визначена експертами відповідно до законодавчо встановлених регламентів та методик перевірок.

Тому в цій частині доводи позивача суд до уваги не приймає.

З огляду на викладене, враховуючи надані представником відповідача докази, суд приходить до висновку, що працівники поліції під час зупинки транспортного засобу Renault Megane, яким керував ОСОБА_1 , діяли відповідно до своїх повноважень та у спосіб визначений законом, відповідачем, на якого покладено обов?язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, надано належні, достатні та допустимі, у розумінні статей 73, 74, 76 КАС України, докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 ПДР України, а також вимог ст. 380 МК України, ст. ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», а отже, і вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КУпАП та ч.8 ст. 121 КУпАП, а отже притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним, а оскаржувана постанова законною.

Констатуючи необґрунтованість доводів позивача, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Зокрема, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладені норми та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивач не надав достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження своєї позиції, яка суперечить встановленим судом фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 19, 20, 72-77, 79, 90, 94, 192, 193, 210, 211, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 9, 10, 22, 33, 247, 251, 252, 283, 284, 293 КУпАП,

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції Рудакова Артема Сергійовича про скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Октябрського районного суду м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач:Управління патрульної поліції в Харківській облаcті Департаменту патрульної поліції, адреса: 61033 м. Харків вул. Шевченка, 315-А, .

Відповідач: поліцейський взводу №2 роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області сержант поліції Рудаков Артем Сергійович, адреса: 61033 м. Харків вул. Шевченка, 315-А.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: А.В. Сметаніна