Справа № 460/14741/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2022 року м. Рівне №460/14741/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - позивач), за змістом якого просить (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

- визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану відпустку, вихідну допомогу при звільненні) за період з 29.01.2020 по день звільнення розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704;

- зобов`язати провести перерахунок грошового забезпечення (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану відпустку, вихідну допомогу при звільненні) за період з 29.01.2020 по день звільнення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020, шляхом множення на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.07.2017 №704;

- стягнути грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по день звільнення (06.08.2021) в сумі 116765,18 грн;

- зобов`язати оформити та видати грошовий атестат про основні та компенсаційні складові грошового забезпечення на дату звільнення; а також довідку про розмір додаткових щомісячних видів грошового забезпечення

- зобов`язати направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області грошовий атестат та довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням збільшених виплат грошового забезпечення встановленого законом на 2020 роки та 2021 роки, для перерахунку пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно обраховано посадовий оклад та оклад за військовим званням позивача у 2020 та 2021 роках без урахування вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017. Вважає, що такі дії відповідача, а також нарахування останнім грошового забезпечення на підставі нормативно-правових актів, які скасовано, порушує її права. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву подано не було. Враховуючи вимог ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд вирішує дані справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 в період з 01.06.2016 по 06.08.2021 проходив службу в органах податкової міліції Головного управління ДФС у Рівненській області.

Наказом ДФС України від 02.08.2021 №88-о позивача звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України, з 06.08.2021.

На думку позивача, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у розрахунку та виплаті грошового забезпечення позивача з 29.01.2021 (після набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18), виходячи з розміру множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Водночас, на переконання позивача з 29.01.2020 наявні підстави для проведення перерахунку грошового забезпечення (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні) за період з 29.01.2020 по 06.08.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 (у 2020 році), та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оплата праці яких регулюється окремими законами на 01.01.2021 (у 2021 році), шляхом множення на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.357.1 ст.357 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на дату звільнення позивача), форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Виплата грошового забезпечення працівникам податкової міліції України, регламентується постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 (далі - Постанова №704) та Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №616 від 17.07.2018 (далі Порядок №616).

Так, 30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704, якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Постановою №704, серед іншого, затверджено схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби згідно з додатком 10.

Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 від 18.02.2020 (яка набрала чинності 24.02.2018; далі - Постанова №103) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Таким чином, внесеними Постановою №103 до п.4 Постанови №704 змінами встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводиться виходячи із 50% розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018. Постанова набрала законної сили 29.01.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, в силу приписів ч.2 ст.265 КАС України п.6 Постанови №103 та зміни до п.4 Постанови №704 втратили чинність з 29.01.2020.

Тому, з 29.01.2020, тобто з дня набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18, діє редакція п.4 Постанови №704, яка діяла до внесення зазначених змін: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14".

01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII, пунктом 3 розділу ІІ якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2020 у справі №240/4946/18 викладений висновок щодо застосування норм права, а саме зазначено, що за змістом пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, являється розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року.

Зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не заперечує, що розмір окладу за посадою та окладу за військовим (спеціальним) званням позивача у 2020 2021 роках визначався, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2018.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" №2246-VIII від 07.12.2017 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №294-IX від 14.11.2019, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" № 1082-IX від 15.12.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2018 та 2020-2021 роки встановлено у розмірі 1762 грн, 2102 грн та 2270 грн відповідно.

Визначення тарифного коефіцієнту не є спірним у цій справі.

З огляду на вказане, суд вважає, що відповідачем протиправно не здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача з 29.01.2020 по 06.08.2021 (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного (2020, 2021) років.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач, застосовуючи при обчисленні грошового забезпечення позивача з 29.01.2020 такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, діяв протиправно, а тому для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача належить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу грошове забезпечення (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні) за період з 29.01.2020 по 06.08.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021, множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 Постанови №704 та з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовна вимога про стягнення з Головного управління ДФС у Рівненській області на користь позивача грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 06.08.2021 в сумі 116765,18 грн не підлягає до задоволення, оскільки нарахування на виплата грошового забезпечення входить до компетенції відповідача у справі.

У спірних правовідносинах позивач просить не лише зобов`язати відповідача провести перерахунок його грошового забезпечення, але й зобов`язати відповідача видати грошовий атестат про основні та компенсаційні складові грошового забезпечення на дату звільнення та зобов`язати відповідача направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням збільшених виплат грошового забезпечення встановленого законом на 2020 роки та 2021 роки, для перерахунку пенсії, про що суд зазначає таке.

Зазначені вимоги є передчасними, оскільки, як встановив суд, у період з 29.01.2020 по 06.08.2021 позивач мав право на нарахування грошового забезпечення з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року, однак таке було нараховане йому неправильно. Відтак, питання про видачу грошового атестату та про направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням збільшених виплат грошового забезпечення встановленого законом на 2020 роки та 2021 роки, для перерахунку пенсії не є спірним, оскільки відповідач ще не здійснив перерахунок грошового забезпечення позивача, на основі якого здійснюються видача грошового атестату та складається довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Із системного аналізу вказаних норм слідує, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, зазначені вимоги є передчасними, адже спір в цій частині фактично не існує, оскільки відповідний перерахунок з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні, ще не проведено.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених обставин вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 454,50грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану відпустку, вихідну допомогу при звільненні) за період проходження служби з 29.01.2020 по 06.08.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області провести ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні) за період 29.01.2020 по 06.08.2021, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 (у 2020 році) та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 (у 2021 році) та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017, з урахуванням виплачених сум.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 454,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 01 листопада 2022 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне,33023, )

Суддя В.В. Щербаков