Справа № 640/15559/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднана торгівельна палата «Європлюс» до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднана торгівельна палата «Європлюс» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 29 квітня 2021 року №№ 65, 66, 67, 68 про накладання штрафів за порушення законодавства про рекламу та приписи від 29 квітня 2021 року №№ 49, 50 про усунення порушень.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем розміщено конструкції на яких зображується виключно знаки для товарів і послуг підприємства, які, у свою чергу, є знаками для товарів і послуг, зареєстровані відповідно до вимог чинного законодавства України в Державному реєстрі свідоцтво України на знаки для товарів і послуг та не є рекламою, а відтак не потребують дозволів на розміщення зовнішньої реклами, в порядку встановленому Законом України "Про рекламу".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 29 квітня 2021 року №№ 65, 66, 67, 68 про накладання штрафів за порушення законодавства про рекламу.

Визнано протиправними та скасовано приписи Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 29 квітня 2021 року №№ 49, 50 про усунення порушень.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювана в даній справі вивіска та конструкція на фасаді будівлі за адресою: вул. Клочківська, 9-А, в м. Харків, не містить індивідуалізації, не містить закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг, інформація не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо суб`єкта господарювання чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, а тому не є рекламою і не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 21 жовтня 2022 року.

30 вересня 2022 року представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2022 року - без змін.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 квітня 2021 року Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області рішеннями № № 65,66 на підставі протоколів засідань від 29 квітня 2021 року № № 71, 72 за неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами у відповідності до частини 6 статті 27 Закону України «Про рекламу» було вирішено накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю об`єднана торговельна компанія «Європлюс», стягнення у вигляді штрафу у загальному розмірі 3 400,00 грн.

29 квітня 2021 року відповідачем рішеннями № № 67,68 на підставі протоколів засідань від 29 квітня 2021 року № № 73, 74 за недотримання вимог частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу», а саме за розміщення реклами без наявності дозволу Харківської міської ради на розміщення зовнішньої реклами у відповідності до частини 7 статті 27 Закону України «Про рекламу» Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області було вирішену накласти на позивача стягнення у вигляді штрафу на суму у загальному розмірі 10 166,00 грн..

29 квітня 2021 року відповідач приписом № 49 про усунення порушень у відповідності до частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу» зобов`язав позивача усунути порушення: розміщеної зовнішньої реклами дахова конструкція з інформаційним полем: «ROZETKA» за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 9-А, а саме: привести у відповідність до вимог частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу».

29 квітня 2021 року відповідач приписом № 50 про усунення порушень у відповідності до частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу» зобов`язав позивача усунути порушення: розміщеної зовнішньої реклами щит на фасаді з інформаційним полем: «ROZETKA» за адресою: місто Харків, вул. Клочківська, 9- А, а саме: привести у відповідність до вимог ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу».

29 квітня 2021 року листом за вих. № 5.2-057/2/6711-21 Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області направило за адресою позивача другі примірники наведених вище рішень про накладення штрафів, протоколів засідань стосовно справ про порушення законодавства про рекламу та приписів.

19 травня 2021 року позивачем було отримано вказаний вище лист із додатками.

Вважаючи рішення та приписи відповідача щодо накладання штрафів за порушення законодавства про рекламу протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

На підставі встановлених обставин справи, виходячи з системного аналізу приписів Закону України "Про рекламу", ряду правових позиції Верховного Суду та доказів, наявних у матеріалах справи,, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про рекламу" зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Положеннями ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 (далі - Правила № 2067).

Ці Правила регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами (п. 1 Правил № 2067).

Відповідно до абз. 7 п. 2 Правил 267 спеціальні конструкції - це тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами.

Пунктом 2 Правил № 2067 визначено, що дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці; вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

За приписами ч. 7 ст. 8 та ч. 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу" не вважається рекламою:

розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці;

вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про рекламу» розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Отже, інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні ч. 7 ст. 8 та ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», оскільки підпадає під визначення «вивіска» чи «табличка».

Колегія суддів зазначає, що оскільки вищезазначені вивіска та щит за адресою: вул. Клочківська, 9-А, в м. Харків, не містять індивідуалізації, не містять закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг, інформація не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо суб`єкта господарювання чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, а тому не є рекламою і не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.04.2020 по справі №323/3491/16-а, від 11.08.2021 по справі №323/809/17 та від 29.10.2021 по справі №280/1330/19.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів враховує, що на фасаді будинку за адресою: вул. Клочківська, 9-А, в м. Харків, тобто у приміщенні, що знаходиться в суборенді у позивача, розміщено вивіску з написом «ROZETKA» та щит з написом «ROZETKA». Знак для товарів і послуг належить компанії РОЗЕТКА ЛІМІТЕД (ROZETKA LIMITED) КРЕОНТОС на підставі свідоцтва №257121 від 10.04.2019. Товариству з обмеженою відповідальністю ОТК «Європлюс» на підставі ліцензійного договору про надання дозволу на використання об`єкта права інтелектуальної власності від 01 липня 2015 року, укладеному між позивачем та компанією РОЗЕТКА ЛІМІТЕД (ROZETKA LIMITED) КРЕОНТОС, належить невиключне право на користування знакам (знаками) «РОЗЕТКА» для товарів і послуг, у тому числі у вигляді вивіски магазину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що певна інформація може бути визнана рекламою тоді, коли вона вказує на конкретну, індивідуально визначену особу, або на конкретний, індивідуально визначений товар, із зазначенням найменування, якісні показники, країну походження, виробника тощо. Натомість розміщена на фасаді будівлі за адресою: вул. Клочківська, 9-А, в м. Харків, вивіска з написом «ROZETKA» та щит з аналогічним написом у розумінні приведених вище норм законодавства є зареєстрованим знаком для товарів та послуг, право на яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю ОТК «Європлюс» на підставі ліцензійного договору про надання дозволу на використання об`єкта права інтелектуальної власності від 01 липня 2015 року, а не рекламним засобом.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що зареєстрованим найменуванням позивача згідно ЄДПРОУ є Товариство з обмеженою відповідальністю ОТК «Європлюс», а інформація на вивісці містить напис «ROZETKA», відтак на думку відповідача, дану інформацію слід ідентифікувати як рекламу, виходячи з такого.

Позначення з написом «ROZETKA» є знаком для товарів та послуг, яке належить ROZETKA LIMITED, який зареєстрований відповідно до норм чинного законодавства у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг, що підтверджується свідоцтвом на знак для товарів та послуг № 257121 від 10.04.2019, копія якого міститься у матеріалах справи.

Позивач використовує знаки «РОЗЕТКА» для товарів і послуг, у тому числі у вигляді вивіски магазину на підставі ліцензійного договору від 01.07.2015, що в свою чергу свідчить про факт наявності у останнього права використання торгової марки (знака для товарів і послуг) в сфері інтелектуальної власності.

За приписами частини 7 статті 8 та частини 6 статті 9 Закону України "Про рекламу" не вважається рекламою вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі.

Оскільки належним підтвердженням права власності на торгову марку (знака для товарів і послуг) є свідоцтво на знак для товарів та послуг, а на використання торгової марки (знака для товарів і послуг) в сфері інтелектуальної власності - договір про використання торгової марки (знака для товарів і послуг) з особою, яка має зазначене свідоцтво, суд не вважає твердження відповідача спроможними.

Відтак, колегія суддів висновує, що надані позивачем докази є належним підтвердженням права користування торгової марки (знака для товарів і послуг), а доказів зворотного апелянтом не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2022 року у справі №640/15559/21 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк