Справа № 120/7164/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 листопада 2022 р. Справа № 120/7164/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

06.09.2022 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 1). У позовній заяві позивачка просить:

- визнати протиправним рішення відповідача від 19.07.2022 № 72 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача призначити і виплачувати пенсію за віком з часу отримання права згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування до загального стажу періодів роботи з 02.04.1984 по 25.02.1994, з 04.08.1982 по 10.04.1983.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що 11.07.2022 вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням від 19.07.2022 № 72 їй відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 02.04.1984 по 25.02.1994, оскільки відсутня інформація про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі та з 04.08.1982 по 10.04.1983 згідно довідки від 04.05.2022 № Б - 151, оскільки у довідці її по батькові зазначено не повністю.

Рішення від 19.07.2022 № 72 про відмову у призначенні пенсії позивачка вважає протиправним, мотивуючи це тим, що здобутий стаж підтверджується трудовою книжкою, яка є основним документом про її трудову діяльність.

Тому, з метою захисту свої прав та законних інтересів, звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 09.09.2022 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Крім, того відповідачеві встановлено 15 - ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії або оригінал матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

19.09.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач 1 зазначив, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" жінки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Страховий стаж позивачки на дату звернення становить 24 роки 5 місяців та недостатній для призначення пенсії за віком. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи: з 02.04.1984 по 25.02.1994 робота в колгоспі, оскільки відсутня інформація про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі, з 04.08.1982 по 10.04.1983 робота в Вінницькій районній державній семенній інспекції, згідно довідки від 04.05.2022 № Б-151, оскільки по батькові зазначено не повністю.

Відповідач 1 вказує, що для зарахування періодів з 02.04.1984 по 25.02.1994 необхідно надати уточнюючу довідку про членство позивачки в колгоспі (встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві), видану на підставі первинних документів. Для зарахування періодів з 04.08.1982 по 10.04.1983 необхідно надати уточнюючу довідку, видану підприємством на якому позивач працював на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Із окреслених підстав відповідач 1 вважає прийняте рішення правомірним та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

19.09.2022 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшло клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області як співвідповідача у цій справ.

22.09.2022 відповідачем 1 надано витребувані ухвалою суду від 09.09.2022 копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Ухвалою від 26.09.2022 залучено до участі у статусі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

14.10.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 2) надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач 2 вказує на недостатність у позивачки страхового стажу для призначення пенсії за віком через незарахування до страхового стажу періодів роботи з 02.04.1984 по 25.02.1994 та з 04.08.1982 по 10.04.1983. Із цих підстав відповідач 2 вважає, що заява позивачки про призначення пенсії задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Із копії паспорта громадянина України встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 27).

11.07.2022 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви були надані документи, які підтверджують наявність страхового стажу для призначення пенсії.

Заява про призначення пенсії була передана для розгляду та прийняття відповідного рішення за принципом екстериторіальності до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням від 19.07.2022 № 72 позивачці відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 29 років (а.с. 22). У рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 02.04.1984 по 25.02.1994, оскільки відсутня інформація про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі та період роботи з 04.08.1982 по 10.04.1983 у Вінницькій районній державній семенній інспекції, згідно довідки від 04.05.2022 № Б-151, оскільки по батькові зазначено не повністю.

Рішення відповідача 1 від 19.07.2022 № 72 позивачка вважає протиправним. Тому, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Отже, з вище зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наведене узгоджується також із положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р. (далі - Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р. (далі - Порядок).

Згідно п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із цього слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV було, зокрема, не зарахування періодів роботи з 02.04.1984 по 25.02.1994 в колгоспі, оскільки відсутня інформація про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі.

Так, відповідно до абз. 1 та 2 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, робота, здійснювана на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно п.п. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема трудова участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

З трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 слідує, що в спірний період з 02.04.1984 по 25.02.1994 позивачка була прийнята в членство колгоспу "Перемога" (а.с. 33).

При цьому, у розділі "Трудова участь в громадському господарстві" трудової книжки колгоспника наявні записи про встановлений річний мінімум трудової участі в цьому господарстві та його фактичне виконання позивачкою. Відповідачем 1 при розгляді заяви позивачки не надано оцінки вказаним записам та залишено їх поза увагою.

Так, в спірний період з 02.04.1984 по 25.02.1994 ОСОБА_1 відпрацювала: за 1984 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 178, при встановленому мінімумі 160; за 1985 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 184, при встановленому мінімумі 180; за 1986 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 184, при встановленому мінімумі 180; за 1987 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 129, при встановленому мінімумі 180; за 1988 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 241, при встановленому мінімумі 180; за 1989 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 268, при встановленому мінімумі 260; за 1990 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 227, при встановленому мінімумі 260; за 1991 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 241; за 1992 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 274, при встановленому мінімумі 250; за 1993 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 284, при встановленому мінімумі 250; за 1994 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 234, при встановленому мінімумі 230.

Відтак, трудова книжка колгоспника містить інформацію про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі, а посилання відповідача щодо ненадання позивачкою уточнюючих довідок, суд вважає необґрунтованими, оскільки тільки за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній страховий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. При цьому, у випадку не виконання колгоспником затвердженого мінімуму трудової участі, до страхового стажу враховується час його роботи за фактичною тривалістю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, щодо наявності достатніх підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 02.04.1984 по 25.02.1994 в колгоспі "Перемога".

Щодо неврахування до страхового стажу періоду роботи з 04.08.1982 по 10.04.1983 в Вінницькій районній державній семенній інспекції, згідно довідки від 04.05.2022 № Б-151, із причин неповноти зазначення по батькові позивачки, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення (внесення) записів до трудових книжок у спірний період роботи унормовувала Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, яка втратила чинність на підставі Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція № 58).

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до п. 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Так, судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період з 04.08.1982 по 10.04.1983 працювала у Вінницькій районній державній семенній інспекції.

Для підтвердження цього факту ОСОБА_1 надала уточнюючу довідку Луки - Мелешківського трудового архіву Луки - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04.05.2022 № Б-151, згідно якою наказом начальника Вінницької районної державної семенної інспекції від 10.08.1982 № 15 призначено сезонним техніком -лаборантом ОСОБА_2 з 04.08.1982.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не зараховано період роботи з 04.08.1982 по 10.04.1983, оскільки в довідці 04.05.2022 № Б-151 не повністю зазначено по батькові позивачки.

Суд звертає увагу, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

Судом при перевірці записів трудової книжки серії НОМЕР_2 не встановлено будь-яких виправлень, які б потребували уточнюючих документів, а тому не зарахування стажу роботи позивачки, у зв`язку з тим, що в уточнюючій довідці неповністю записано по батькові є протиправним.

Тому, слід зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи у Вінницькій районній державній семенній інспекції з 04.08.1982 по 10.04.1983.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.07.2022 № 72 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивачки періоди її роботи, які були спірними у цій справі та призначити позивачці бажану для неї пенсії з огляду на дотримання нею усіх умов встановлених законом.

При цьому суд зауважує, що саме Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є суб`єктом владних повноважень, що зобов`язаний вчинити дії на виконання рішення суду, оскільки відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 № 22-1 за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Як випливає із п. 4.10 Порядку, після прийняття відповідного рішення електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи.

Оскільки позивачка зареєстрована та проживає у межах територіальної юрисдикції Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області і перебуває на обліку у цьому Головному управлінні, то саме вказаний пенсійний орган зобов`язаний на виконання рішення суду розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, вимоги адміністративного позову підлягають задоволенню повністю.

Щодо дати з якої слід призначити та виплачувати пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивачка досягнула 60 років 14.06.2022, а її звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 11.07.2022, тобто в межах строку визначеного п. 1 ч. 1 статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то призначення пенсії має відбутися з 15.06.2022 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявність необхідного страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення та виплату пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 15.06.2022.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки спір виник у зв`язку із прийняттям відповідачем 1 спірного рішення, тому сплачений при зверненні до суду судовий збір, належить стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.07.2022 № 72 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 15.06.2022, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 02.04.1984 по 25.02.1994 та з 04.08.1982 по 10.04.1983.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ;

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області - вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ;

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ;

Суддя Богоніс Михайло Богданович