Справа № 140/5399/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/5399/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «КОМПАНІЯ ЮКОН» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємства «КОМПАНІЯ ЮКОН» (далі ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.04.2021 № на суму 3000,49 грн., та № на суму 250000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем проведено фактичну перевірку ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» за результатами якої 23.03.2021 складено акт фактичної перевірки з питань дотримання вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) та законів України №2757/03-20-07-05/43559643 (далі акт).

Згідно висновків даного акту податковим органом зазначено, що перевіркою встановлено порушення ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН», вимог п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1999 №265/95-ВР та реалізацію підакцизних товарів (дизельного палива) торговому агенту ОСОБА_1 в кількості 60 л., ОСОБА_2 в кількості 1л., ОСОБА_3 на автомобіль Кіа НОМЕР_1 в кількості 1 л., ОСОБА_4 в кількості 9л. Також вказано, що в порушення п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» не зареєструвалося платником акцизного податку при фактичному здійсненні підакцизних товарів (дизельного пального). В акті було встановлено порушення статті 15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

На підставі вказаного акту відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які були оскаржені в адміністративному порядку, однак рішенням ДПС України скаргу залишено без задоволення, а податкові-повідомлення рішення без змін.

Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 22.04.2021 № на суму 3000,49 грн. та № на суму 250000,00 грн. є протиправними та такими, що підлягаю скасуванню з огляду на наступне.

ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» у своїй діяльності придбає та використовує дизельне пальне для власних господарських потреб, для чого підприємство отримало ліцензію на право зберігання пального виключно для власних потреб. До таких потреб відносять заправляння вантажного транспорту, який здійснює доставку товару та забезпечення пальним працівників підприємства, які у своїй діяльності для виконання посадових обов`язків використовують легкові автомобілі. Надання та списання пального працівниками підприємства відбувається згідно укладених з ними договорами доручень, які передбачають обов`язок забезпечити працівника засобами, необхідними для виконання його зобов`язань за цим договором, а саме: КПК з відповідним програмним забезпеченням, затверджений маршрут відвідування торгових точок (підприємств, установ, організацій тощо), шляхові листи, POS-матеріали, специфікації, паливо-мастильні матеріали в межах затвердженого нормативу витрат.

Стосовно позиції контролюючого органу щодо списання пального на автомобілі працівників без передачі у позичку або оренду підприємству повідомляє, що для того, щоб довести, що автомобіль працівника дійсно використовувався в господарських цілях не обов`язкові наявність договору оренди або позички автомобіля.

ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» у період з 05.10.2020 по 07.11.2020 на автомобілі ОСОБА_1 було видано 180 л. дизельного пального, з яких 120 л. було вилучено згідно актів перерозподілу ПММ від 15.10.2020 та 22.10.2020, а 60 л. було правомірно списано у період з 16.11.2020 по 04.12.2020 на автомобіль Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 . Реалізація дизельного пального вказаному працівнику не здійснювалась, а, отже, наведені у акті перевірки порушення підприємством ст. 15 Закону України № 481/95- ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи невизнання підприємством факту реалізації та відсутність, будь-яких, фактичних даних які б свідчили саме про реалізацію пального (відображення таких даних на рахунках 3771 «Розрахунки з іншими дебіторами» та рахунку 203 «Паливо») у підприємства не виникало передбаченого пп. 212.3.4. п. 212.3 ст. 212 ПК України.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 15.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» вважає безпідставними та таким, то не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до наказів Головного управління ДІІС у Волинській області «Про проведення фактичної перевірки» №792 від 02.03.2021, № 945 від 19.03.2021 «Про продовження отроку проведення фактичної перевірки» та направлень від 03.03.2021 №744/03-20-07-05, № 745/03-20-07-05, від 17.03.2021 № 913/03-20-07-05, № 914/03-20-07-05 проведено фактичну перевірку ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН», що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Володимирська, 135, за результатами якої складено акт від 23.03.2021 року, реєстраційний №2757/03-20-07-05/43559643 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» реалізувало пальне без одержання ліцензії па право роздрібної торгівлі пальним в органах ДПС та здійснила операції з реалізації пального без реєстрації суб`єкта господарювання платником акцизного податку, чим порушено вимоги ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»; пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХV.

По суті встановлених порушень 26.04.2021 винесено податкові повідомлення-рішення № на суму 250000 грн. та № на суму 3049 грн., які надіслані та врученні 26.04.2021.

При проведенні фактичної перевірки встановлено факти передачі дизельного пального па автомобілі торговельних агентів та його списання понад встановлену норму списання пальною без передачі таких автомобілів у позичку або оренду ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН», а саме: - ОСОБА_1 на автомобіль VOLKSWAGEN НОМЕР_2 в кількості 120 л (згідно завірених копій відомостей на видачу пального на легкові та вантажні автомобілі. 05.10.2020 та 21.10.2020 видано по 60 л дизельного палива, згідно акту перерозподілу паливо-мастильних матеріалів при виробничій необхідності 15.10.2020 вилучено з баку 60 л дизельного пального у бак автомобіля АС47-58 ВХ. Згідно завіреної копії подорожнього листа легкового автомобіля залишок на 04.11.2020 становить 0 л, заправлено 04.11.2020 - 60 л, залишок на кінець тижня 60 л.). Автомобіль VOLKSWAGEN НОМЕР_2 зареєстровано 14.11.2020, перебуває у реєстрі обтяжень, дата реєстрації 17.11.2020, обтяжував АТ «Акцент-Банк».

В бухгалтерському обліку згідно завірених копій оборотів рахунку №203 відсутнє бухгалтерське проведення Д-т203 Кт203, яке підтверджує внутрішнє переміщення між баками окремих автомобілів та узагальнює дані актів перерозподілу ПММ при виробничій необхідності. Також в завірених копіях оборотів рахунку №203 відсутній аналітичний облік в розрізі баків окремих автомобілів.

До перевірки також надано наказ №30-Т від 02.11.2020, згідно якого зобов`язано ОСОБА_5 протягом листопада місяця здійснити оцінку ефективності організації точок продажу (сторчек) на території Волинської області (м. Луцьк, м. Горохів. м. Ківерці); трудовий договір від 01.09.2020 б/н між ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» та ОСОБА_1 , який приймається (наймається) на посаду заступника керівника структурного підрозділу.

Відповідно до копії пояснень заступника керівника структурного підрозділу ОСОБА_1 , вказано що ОСОБА_1 для виконання службових обов`язків у період з 01.10.2020 по

14.11.2020 використовував тимчасово ввезений автомобіль на територію України автомобіль Peugeot 307 SW із державною реєстрацією у Полінці номерний знак НОМЕР_3 . На нього ОСОБА_1 отримував дизпаливо. Однак, коли дана фізична особа подала дані по автомобілю, адміністрація зобов`язала повернути отримане пальне, в зв`язку з тим, що даний автомобіль не перебував на реєстрації в Україні, що ним було виконано.

У листопаді ОСОБА_1 повідомив адміністрацію, що ведуться переговори щодо придбання ним автомобіля в кредит. Йому було видано пальне в кількості 60 л за умови, що дане пальне буде використане на придбаний автомобіль з реєстрацією в Україні та виключно для виконання службових обов`язків. 14.11.2020 ОСОБА_1 придбав в лізинг у АТ «Акцент-Банк» автомобіль VOLKSWAGEN Caddy, д.н.з. НОМЕР_4 . Дане пояснення ОСОБА_6 суперечить документам, які було надано в ході проведення фактичної перевірки.

Пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 07.09.1998 №1388 передбачено, що експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені забороняється.

Звертає увагу, що операція із заправлення пальним техніки, що належить іншим особам (виконавцям), винайнятої замовником для виконання робіт (отримання послуг) па умовах договору про надання послуг, належить до операцій із реалізації пального у розумінні підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, і суб`єкт який здійснює такі операції (замовник) є платником акцизного податку.

Особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб до початку здійснення реалізації пального (підпункт 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України).

З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В поданій до суду відповіді на відзив позивач підтримав власну правову позицію, наведену в позовній заяві. Додатково зазначає, що ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» та агент торговельний ОСОБА_1 не є замовником та виконавцем в трудовому договорі та договорі дорученні. Предметом даних договорів є не надання послуг або виконання робіт, а виконання посадових обов`язків, перелік яких визначений сторонами. ОСОБА_1 є працівником ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» та діє відповідно до умов трудового договору, правил внутрішнього трудового розпорядку та вказівок безпосереднього керівництва. Крім того, суб`єктами господарювання можуть укладатися різного виду господарські та цивільно-правові договори щодо підакцизних товарів (продукції), - з передачі (відпустку, відвантаження) пального на митній території України, і такі договори не завжди є операцією з реалізації (продажу), оскільки віднесення до такого типу операцій залежить від виду цивільно-правового чи господарсько-правового договору, на підставі якого здійснюється такий відпуск. Щодо списання ПММ на автомобіль ОСОБА_1 повідомляє, що підприємством надано аналогічні первинні документи що й по інших працівниках, які ю підтверджували правомірність списання дизельного пального, а також необхідні пояснення.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Крім того, учасники справи не зверталися із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 КАС України. Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, оскільки заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про розгляд справи за участю представника відповідача не підлягало вирішенню судом по суті.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» зареєстровано як юридичну особу з 11.03.2020, основним видом господарської діяльності позивача є: 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами

Як слідує з матеріалів справи у ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» наявна ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 20008000 з терміном дії з 08.11.2020 по 08.11.2025.

Посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області відповідно до наказів Головного управління ДІІС у Волинській області «Про проведення фактичної перевірки» №792 від 02.03.2021, № 945 від 19.03.2021 «Про продовження отроку проведення фактичної перевірки» та направлень від 03.03.2021 №744/03-20-07-05, № 745/03-20-07-05, від 17.03.2021 № 913/03-20-07-05, № 914/03-20-07-05 проведено фактичну перевірку ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН», що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Володимирська, 135, за результатами якої складено акт від 23.03.2021, реєстраційний №2757/03-20-07-05/ НОМЕР_5 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що враховуючи вимоги п.п.14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» здійснено реалізацію підакцизних товарів (дизельного пального) торговельному агенту ОСОБА_1 в кількості 60 л., ОСОБА_2 в кількості 1 л., ОСОБА_3 на автомобіль Кіа ВН 93-97НК в кількості 1 л, ОСОБА_4 в кількості 9 л. без реєстрації суб`єкта господарювання платником акцизного податку.

Не погодившись із висновками акту перевірки, 02.04.2021 ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» подано до Головного управління ДПС у Волинській області заперечення на акт перевірки.

Листом від 19.04.2021 №6890/6/03-20-07-05-06 від 19.04.2021 відповідач повідомив позивача про те, що заперечення та додані документи ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» прийняті до уваги та спростовують висновки перевірки щодо порушення ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» в частині понаднормового списання ПММ на автомобілі торгових агентів ОСОБА_2 в кількості 1 л., ОСОБА_3 на в кількості 1 л, ОСОБА_4 в кількості 9 л. За результатом розгляду заперечення вирішено, що суб`єктом господарювання порушено ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХV та здійснено роздрібну торгівлю пального в кількості 180 л на автомобілі ОСОБА_1 без реєстрації ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» платником акцизного податку.

На підставі вказаного акта фактичної ГУ ДПС у Волинській області були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 22.04.2021:

№ , яким за порушення пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 ПК України на підставі пп.117.3 ст.117, п.54.3 ст.54 ПК України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 3000,49 грн. за платежем акцизний податок на пальне;

№ , яким за порушення ст.15 Закону України №481/95-ВР на підставі п.54.3 ст.54 ПК України та ч.2 ст.17 Закону України №481/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 250 000 грн 00 коп. за платежем адмін.штраф та інші санкції.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» оскаржило їх в адміністративному порядку шляхом подання до ДПС України скарги від 12.05.2021. Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 05.07.2022 №6574/6/99-00-06-02-05-06, податкові повідомлення-рішення, прийняті ГУ ДПС у Волинській області від 22.04.2021 № , № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як слідує з матеріалів справи, висновки контролюючого органу про порушення ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» вимог податкового законодавства ґрунтуються на тому, що суб`єктом господарювання здійснено роздрібну торгівлю пального в кількості 180 л на автомобілі ОСОБА_1 без реєстрації ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» платником акцизного податку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.4, 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК України, акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції); підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку; Підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що під реалізацію пального для цілей розділу VI цього Кодексу розуміються будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального з переходом права власності на таке пальне чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам. Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками; при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Отже, суб`єкт господарської діяльності, який здійснюватиме операції, визначені підпунктом 14.1.212 пункту 14.1. статті 14 ПК України, є особою, яка реалізує пальне, і відповідно до підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу є платником акцизного податку.

Порядок адміністрування акцизного податку унормований Розділом VI ПК України.

У статті 212 ПК України наведений перелік платників акцизного податку. Платником акцизного податку є зокрема особа (у тому числі юридична особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без створення юридичної особи), постійне представництво, які реалізують пальне або спирт етиловий. (п. п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Кодексу).

Згідно з підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

У статті 215 ПК України наведено вичерпний перелік підакцизних товарів, ставки податку на ці товари, код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД і опис товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД. Зокрема, до підакцизних товарів належить пальне (пункт 215.1 ст. 215 ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. п. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України до пального відносять: нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у п. п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 Кодексу.

Об`єктами оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1, підпункту 213.1.2 пункту 213.1 статті 213 ПК Кодексу є операції, зокрема з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції); реалізації (передачі) підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, здійснення внесків до статутного капіталу, а також своїм працівникам.

Отже, особа (платник податку), яка планує здійснювати будь-які операції з пальним на митній території України, які визначені в абзаці 2 підпункті 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, має до початку здійснення таких операцій зареєструватися платником акцизного податку з реалізації пального та в подальшому складати акцизні накладні на обсяги реалізації.

Пунктом 117.3 статті 117 ПК України встановлено, що здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Підпунктом 6 пункту 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 року № 2628-VIII внесено зміни до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», які набрали чинності з 1 липня 2019 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (в редакції Закону України від 23.11.2018 року N 2628-VIII) оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Термін "пальне" вживається в цьому Законі у значенні, наведеному в Податковому кодексі України.

Відповідно до частин 1, 8, 9 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (в редакції Закону України від 23.11.2018 року № 2628-VIII) роздрібна торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловім, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень;

Відповідно до підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 ПК України особа, яка реалізує пальне, є платником акцизного податку.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що постачання товарів це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Згідно з підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Як слідує з матеріалів перевірки, при проведенні фактичної перевірки встановлено факти передачі дизельного пального па автомобілі торговельних агентів та його списання понад встановлену норму списання пальною без передачі таких автомобілів у позичку або оренду ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН», а саме: - ОСОБА_1 на автомобіль VOLKSWAGEN НОМЕР_2 в кількості 120 л (згідно завірених копій відомостей на видачу пального на легкові та вантажні автомобілі. 05.10.2020 та 21.10.2020 видано по 60 л дизельного палива, згідно акту перерозподілу паливо-мастильних матеріалів при виробничій необхідності 15.10.2020 вилучено з баку 60 л дизельного пального у бак автомобіля АС47-58 ВХ. Згідно завіреної копії подорожнього листа легкового автомобіля залишок на 04.11.2020 становить 0 л, заправлено 04.11.2020 - 60 л, залишок на кінець тижня 60 л.). Автомобіль VOLKSWAGEN НОМЕР_2 зареєстровано 14.11.2020, перебуває у реєстрі обтяжень, дата реєстрації 17.11.2020, обтяжував АТ «Акцент-Банк».

Також у акті перевірки відображено, що в бухгалтерському обліку згідно завірених копій оборотів рахунку №203 відсутнє бухгалтерське проведення Д-т203 Кт203, яке підтверджує внутрішнє переміщення між баками окремих автомобілів та узагальнює дані актів перерозподілу ПММ при виробничій необхідності. Також в завірених копіях оборотів рахунку №203 відсутній аналітичний облік в розрізі баків окремих автомобілів.

Разом з тим, судом встановлено, що в ході перевірки ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» надавались підтверджуючі первинні документи щодо руху пального саме по ОСОБА_1 . Факти надання документів відображені у Журналі обліку виданих, повернутих бухгалтерських та податкових документів, регістрів. За порядковими номерами 75, 77 було надано Зведені відомості по обліку видачі та витрат ПММ легковим транспортом за жовтень та листопад 2020 року, за порядковими номерами 71,72 Акти перерозподілу ПММ при виробничій необхідності.

Згідно даних документів, 05.10.2021 ОСОБА_1 видано 60 л дизельного пального для заправлення автомобіля для виконання завдань, наданих його керівником відповідно до службової записки. В зв`язку з певними комерційними та господарськими обставинами і залученням даного працівника до інших завдань, не потребуючих використання транспортного засобу, в нього 15.10.2020 було вилучено 60 л дизельного пального та перерозподілено в інший транспортний засіб. Це підтверджує те, що ОСОБА_1 не використав жодної літри пального та повернув їх в інший транспортний засіб для його подальшого використання в господарській діяльності. До вказаних у службовій записці маркетингових заходів ОСОБА_1 мав приступити з 20.10.2020, тому при надходженні від постачальника пального ОСОБА_1 було видано знову 60 л дизельного пального. Однак, 22.10.2020 керівник структурного підрозділу повідомив, що передоручив виконання попередньо наданих завдань іншому працівнику, що підтверджується службовою запискою, тож цього ж дня ОСОБА_1 повернув 60 л дизельного пального, яким було заправлено автомобіль ОСОБА_7 ( НОМЕР_6 ), про що свідчить акт перерозподілу ПММ при виробничій необхідності. Згідно зведеної відомості по обліку видачі та витрат ПММ легковим транспортом за жовтень 2020 року видно, що ОСОБА_1 не використав жодної літри пального, а все повернув (вилучення відображено по вказаних датах 15 та 22 жовтня 2020 року), на кінець звітного періоду (жовтень 2020 року.) залишок становив 0 л.

Відповідно до наказу № 30-Т від 02.11.2020 ЗКСП ОСОБА_1 зобов`язано протягом листопада 2020 року провести оцінку ефективності організації точок продажу по визначеній території. Для виконання даних завдань йому було видано 04.11.2020 60 л дизельного пального. Згодом, при проведенні певних внутрішніх перевірок було встановлено, що ОСОБА_1 для виконання даного завдання мав намір використовувати автомобіль Peugeot 307 SW, номерний знак НОМЕР_3 з реєстрацією у Республіці Польща, який був тимчасово ввезений в Україну. Керівництвом підприємства було заборонено тимчасово використовувати даний транспортний засіб для виконання службових обов`язків до вирішення питання в межах законодавства. Після чого, ОСОБА_1 звернувся до керівництва ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» та повідомив, що веде переговори щодо придбання ним автомобіля на умовах фінансового лізингу. З метою виконання обов`язків щодо здійснення оцінки ефективності організації точок продажу (сторчек) на території Волинської області (м. Луцьк, м. Горохів, м. Ківерці) отримані 60 л дизельного пального, ОСОБА_1 зобов`язався використати на виконання покладених обов`язків після придбання власного автомобіля.

14.11.2020 ОСОБА_1 було придбано автомобіль Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 у фінансовий лізинг, після чого він перезаправив пальне у даний автомобіль та протягом листопада-грудня 2020 року використав його для виконання службових обов`язків, що підтверджується наданими відомостями обліку видачі та витрат ПММ легковим транспортом за даний період. Також підтвердженням використання 60 л пального саме придбаним автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 є подорожні листи, які надавались в ході перевірки, та в яких фактичне використання пального розпочалось саме із 16.11.2020, тобто після дати фактичного придбання автомобіля.

Відповідачем не надано доказів експлуатації та списання ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН пального на автомобіль Peugeot 307 SW, номерний знак НОМЕР_3 .

При цьому, позивач стверджує, що інформацію про те, що автомобіль Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 перебуває у реєстрі обтяжень, отримали із акту перевірки, з яким ознайомлювались при підписанні. В ході перевірки посадові особи таку інформацію не повідомили, додаткових доказів по даному питанню не вимагали (питання по даному автомобілю відсутнє у запитах), а, отже, позивач не міг надати пояснення та будь-які підтверджуючі документи по даному автомобілю. Копії таких документів були додані до заперечення на акт перевірки.

Щодо тверджень відповідача щодо відсутності у оборотах рахунку 203 «Паливо» бухгалтерського проведення Д-т 203 Кт 203, яке б підтверджувало внутрішнє переміщення між баками окремих автомобілів, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 8 розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 № 291 визначено, що бухгалтерській облік на субрахунках ведеться в аналітичному розрізі з вимогою забезпечити кількісно-сумову та якісну (марка, сорт, розмір тощо) інформацію про наявність і рух об`єктів бухгалтерського обліку на відповідному синтетичному рахунку класу 1 «Необоротні активи», 2 «Запаси» та 0 «Позабалансові рахунки». Підприємства роздрібної торгівлі, що застосовують метод оцінки товарів за ціною продажу, можуть аналітичний облік товарів вести в сумовому вираженні.

Рахунки класу 2 призначені для узагальнення інформації про наявність і рух належних підприємству готової продукції, товарів, предметів праці, що призначені для обробки, переробки, використання у виробництві і для господарських потреб, а також засобів праці, які підприємство включає до складу малоцінних та швидкозношуваних предметів.

Готова продукція, товари, виробничі запаси тощо, що відвантажені, до переходу покупцеві ризиків і вигод, пов`язаних з правом власності на них, відображаються на окремих субрахунках відповідних рахунків обліку запасів.

Рахунок 20 «Виробничі запаси» призначено для узагальнення інформації про наявність і рух належних підприємству запасів сировини і матеріалів (У тому числі сировина й матеріали, які є в дорозі та в переробці), будівельних матеріалів, запасних частин, матеріалів сільськогосподарського призначення, палива, тари й тарних матеріалів, відходів основного виробництва. На субрахунку 203 «Паливо» (нафтопродукти, тверде паливо, мастильні матеріали) обліковуються наявність та рух палива, що придбається чи заготовлюється для технологічних потреб виробництва, експлуатації транспортних засобів, а також для вироблення енергії та опалення будівель. Тут також обліковуються оплачені талони на нафтопродукти і газ.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» надано визначення певних термінів, а саме: активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Виходячи із визначень вказаного Закону, перерозподіл (переміщення ПММ між паливними баками автотранспорту) не змінює структуру активів та зобов`язань, а тому не є господарською операцією.

Виходячи з наведених вище законодавчих норм та правил, аналітичний облік палива у підприємстві по рахунку 203 «Паливо» здійснюється за видом палива у кількісному і вартісному виразі. Інструкцією № 291 та будь-якими іншими нормативними документами не передбачено облік палива по об`єктах транспорту (паливних баках), тому, суд погоджується з позицією позивача, що посилання в акті перевірки на відсутність у копіях оборотів рахунку 203 аналітичного обліку в розрізі баків окремих автомобілів є неправомірним.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» у період з 05.10.2020 по 07.11.2020 на автомобілі ОСОБА_1 було видано 180 л. дизельного пального, з яких 120 л. було вилучено згідно актів перерозподілу ПММ від 15.10.2020 та 22.10.2020, а 60 л. було правомірно списано у період з 16.11.2020 по 04.12.2020 на автомобіль Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 .

При цьому, суд не погоджується з доводами відповідача, що вказане пальне було реалізоване працівнику ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН», що підтверджується копією трудового договору від 01.09.2020.

Згідно договору доручення від 01.10.2020, укладеного між ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» (Довіритель) та ОСОБА_1 (Повірений), Довіритель зобов`язаний забезпечити Повіреного засобами, необхідними для виконання Повіреним його зобов`язань за цим Договором, а саме: КПК з відповідним програмним забезпеченням, затверджений маршрут відвідування торгових точок (підприємств, установ, організацій тощо), шляхові листи, POS-матеріали, специфікації, паливо-мастильні матеріали в межах затвердженого нормативу витрат.

Відповідач не заперечує, що легковий автомобіль ОСОБА_1 . Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 використовувався ним для виконання службових обов`язків у господарській діяльності ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН», однак вважає, що такий автомобіль мав бути переданий у позичку або оренду ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН».

На думку суду, в даному випадку не обов`язкова наявність договору оренди або позички автомобіля, оскільки факт використання автомобіля працівника ОСОБА_1 у господарській діяльності ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» не є спірним.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 13.11.2020 у справі № 804/7119/16 суд вважає безпідставним, оскільки у даній постанові суд розглядаючи питання щодо індивідуальної податкової консультації зазначив, операція із заправлення пальним техніки, що належить іншим особам (виконавцям), винайнятої замовником для виконання робіт (отримання послуг) на умовах договору про надання послуг, належить до операцій із реалізації пального у розумінні підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, і суб`єкт який здійснює такі операції (замовник) є платником акцизного податку.

Проте, з матеріалів справи слідує, що ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» та торгівельний агент ОСОБА_1 не є замовником та виконавцем в трудовому договорі та договорі доручення. Предметом даних договорів є не надання послуг або виконання робіт, а виконання посадових обов`язків, перелік яких визначений сторонами. ОСОБА_1 є працівником ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» та діє відповідно до умов трудового договору, правил внутрішнього трудового розпорядку та вказівок безпосереднього керівника. Копію трудового договору з ОСОБА_1 та Договір-доручення позивач надавав в ході перевірки, про що свідчить підпис посадової особи податкового органу.

Крім цього, в наведеній відповідачем постанові Верховний Суд зазначає, що суб`єктами господарювання можуть бути укладені різного виду господарські та цивільно-правові договори щодо підакцизних товарів (продукції), - з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України, і такі договори не завжди діють з реалізації (продажу), оскільки віднесення до такого типу операцій залежить від виду цивільно-правового чи господарсько-правового договору, на основі якого розроблений такий відпуск.

Аналізуючи наведені норми податкового законодавства суд приходить до висновку, що у випадку, коли придбане суб`єктом господарювання пальне використовується виключно для власних потреб, обов`язок реєструватися платником акцизного податку з реалізації пального згідно з п. п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 КП України не виникатиме, оскільки така операція не є реалізацією пального у розумінні абзацу другого п. п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Отже, у даному випадку, платник податків не вважається платником акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Таким чином, суд доходить висновків, що позивачем не було вчинено дій, які дозволити б кваліфікувати його в якості платника податку, а дії - реалізацією пального.

При цьому, суд наголошує, що як стверджує позивач та слідує з матеріалів перевірки, ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» під час перевірки та до заперечень на акт перевірки надавало аналогічні первинні документи щодо списання ПММ на автомобілі інших працівників, що і по торгівельному агенту ОСОБА_1 , і на підставі таких документів контролюючий орган дійшов висновку про відсутність операції реалізації позивачем підакцизних товарів (пального).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за вказані порушення, в зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 22.04.2021 № та № про накладення на ПП «КОМПАНІЯ ЮКОН» штрафних (фінансових) санкцій на суму 3000,49 грн. та 250000,00 грн. відповідно є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішень контролюючого органу, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, резюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

На підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, враховуючи встановлені у справі обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 22.04.2021 № та № , а тому такі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню як протиправні.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 3795,02 грн., сплачений платіжним дорученням №1848 від 08.08.2022.

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «КОМПАНІЯ ЮКОН» (45006, Волинська область, місто Ковель, вулиця Володимирська, 135, ідентифікаційний код 43559643) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 22 квітня 2021 року № та № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Приватного підприємства «КОМПАНІЯ ЮКОН» судові витрати в розмірі 3795 (три тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень 02 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк