Справа № 640/18841/22
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви

02 листопада 2022 року м. Київ № 640/18841/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Качура І.А. розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у адміністративній справі Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_1, у якій остання просить суд постановити ухвалу про забезпечення позову, якою:

- зупинити дію п.4 та п.6 наказу Міністерства юстиції України №4766/5 від 26.10.2022р., якими анульовано доступ приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 5324) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, - до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування п.4, п. 6 наказу Міністерства юстиції України №4766/5 від 26.10.2022р.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що дія оскаржуваного наказу відповідача фактично заподіює шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, оскільки до моменту вирішення спору по суті та набрання законної сили судовим рішенням, дію оскаржуваного наказу буде вичерпано.

Так, заявником зазначено, що навіть у разі задоволення позову порушене право позивача не буде поновленим, адже оскаржуваним наказом заблоковано доступ Заявнику до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Наведене свідчить, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову при ймовірному задоволенні позову Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_1, заявнику необхідно буде докладати додаткових зусиль для стягнення шкоди, завданої незаконними рішеннями відповідача або вживати заходів щодо захисту своїх інтересів при можливому оскарженні її поведінки внаслідок не проведення державної реєстрації у зв`язку із блокуванням доступу до Реєстру.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, судом враховано наступне.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України

позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Таким чином, у кожному конкретному випадку суд, виходячи з наданих доказів, зобов`язаний встановити, чи є хоча б одна з обставин для вжиття заходів забезпечення позову, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Як наведено вище судом, на думку позивача, спірний наказ порушує право на працю, оскільки трудова діяльність приватних нотаріусів, безпосередньо пов`язана з доступом до єдиних та державних реєстрів, а тому, у випадку не зупинення дії вказаного наказу позивач буде позбавлена можливості здійснювати свою діяльність, що завдасть непоправної шкоди, в тому числі матеріального характеру.

Так, відповідно до свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю заявник є приватним нотаріусом.

За визначенням частини першої статті 3 Закону України від 02.09.1993 N 3425-XII "Про нотаріат" (далі - Закон N 3425-XII) нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

При цьому, частиною четвертою вказаної статті Закону N 3425-XII передбачено, що нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності, а також діяльності у професійному самоврядуванні нотаріусів.

Таким чином, виконання функцій приватного нотаріуса є реалізацією людиною положень статті 43 Конституції України та статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (цієї статтею охоплюється право на працю див. Справа Лекавічієне проти Литви, заява 48427/09 §36 від 27.06.2017) щодо права на працю, яка підлягає оплаті відповідно до положень Закону N 3425-XII.

Реалізація цього права надає можливість людині заробляти собі на життя, під час трудового життя більшість людей мають значні можливості для розвитку стосунків із зовнішнім світом (Матееску ( Mateescu ) проти Румунії, № 1944/10, § 20, 14.01.2014), позбавлення цього ж права створює перепони або взагалі унеможливлює людині себе утримувати.

У зв`язку з цим, при вирішенні питання щодо позбавлення особи права на працю, суб`єктом правозастосування, яким в даному випадку є відповідач, необхідно ретельно зважити обставини справи та прийняти збалансоване рішення, яке врахує будь-які несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів людини і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Позбавлення права на здійснення діяльності приватного нотаріуса переслідує ціль усунення від виконання обов`язків не кваліфікованої або недоброчесної особи. При цьому шкода від такої діяльності має бути належно обґрунтованою та переважати суспільний інтерес щодо здійсненні діяльності таким нотаріусом.

Судом встановлено, що Міністерством юстиції України 26.10.2022 року було видано наказ №4766/5, відповідно до якого було частково задоволено скаргу ТОВ «НЬЮЛАИТ», скасовано рішення, прийняті державним реєстратором - ПН КМНО ОСОБА_1 26.12.2020, 27.12.2020, 29.12.2020, скасовано рішення, прийняті державним реєстратором ПН КМНО ОСОБА_3 06.01.2022, 07.01.2022 року.

Відповідно до п. 4 Наказу №4766/5 від 26.10.2022 року, анульовано доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав. Відповідно до п. 6 Наказу №4766/5 від 26.10.2022 року, виконання пункту 4 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Так, пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону N 3425-XII передбачено, що нотаріальна діяльність приватного нотаріуса тимчасово зупиняється на час дії таких обставин, зокрема, у разі направлення територіальним органом до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю - до вирішення питання по суті, але не більш як на шість місяців.

Частиною десятою статті 10 Закону N 3425-XII встановлено, що порядок внесення Міністерством юстиції України, його територіальними органами або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату встановлюється Міністерством юстиції України.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2011 N 1904/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.07.2011 за N 925/19663, затверджено Порядок внесення Міністерством юстиції України, територіальними органами Міністерства юстиції або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі - Порядок N 1904/5).

Відповідно до пункту 2 Порядку 1904/5 подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції або Нотаріальної палати України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю (далі - Подання) вноситься до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату (далі - Комісія) не пізніше тридцяти днів з дня встановлення підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, якщо інший строк не передбачено законом.

Згідно з пунктом 3 Порядку 1904/5 подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції повинно містити:

інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону;

зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом;

пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 Закону N 3425-XII свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, його територіальних органів, у випадках:

а) втрати громадянства України або виїзду за межі України на постійне проживання;

б) винесення щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності;

в) винесення ухвали про застосування щодо нотаріуса примусових заходів медичного характеру, що набрала законної сили;

г) закриття кримінального провадження щодо нотаріуса з нереабілітуючих підстав;

д) винесення рішення суду, що набрало законної сили, про обмеження дієздатності особи, яка виконує обов`язки нотаріуса, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, оголошення її померлою;

е) неодноразового порушення нотаріусом законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону, за умови що такі порушення встановлені рішенням суду;

є) невідповідності нотаріуса займаній посаді внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає нотаріальній діяльності;

ж) порушення нотаріусом вимог, передбачених частиною четвертою статті 3, частиною першою статті 8 та статтею 9 цього Закону;

з) набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії;

и) знищення чи втрати нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів;

і) неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України.

Разом з тим, заявник додатково обґрунтовує протиправність оскаржуваного рішення, наступним:

Міністерством юстиції України не було вжито достатніх та дієвих заходів щодо повідомлення Позивача про дату, час та місце розгляду скарги від 07.02.2022р. (вх. № СК-586-22 від 08.02.2022р.), зокрема про засідання Колегії 05.09.2022р.;

Міністерством юстиції України не було забезпечено можливості Позивачу ознайомитись із змістом поданої скарги ТОВ «НЬЮЛАЙТ» від 07.02.2022р. (вх. № СК-586-22 від 08.02.2022р.), зробити її копію та подати свої заперечення;

Міністерство юстиції України під час розгляду скарги від 07.02.2022р. (вх. № СК-586-22 від 08.02.2022р.) порушило строки її розгляду, які визначено імперативними положеннями ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»;

Міністерство юстиції України під час винесення оскаржуваного наказу від 26.10.2022 року, не врахувало наявність підстав для залишення скарги ТОВ «НЬЮЛАЙТ» без розгляду, передбачених п. З ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі за текстом - Закон), зокрема через наявність ухвали Господарського суду м. Києва від 08.09.2022 року у справі №910/20797/21 про прийняття до розгляду зустрічного позову ТОВ «НЬЮЛАЙТ» щодо скасування тих самих рішень державних реєстраторів, які є предметом оскарження відповідно до скарги від 07.02.2022р. При цьому, адвокатом Коротюком М. Г. листом від 16.09.2022р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України вх. СК-2422-22 від 16.09.2022 року) було персонально сповіщено Міністра юстиції України Малюську Д. Л. про наявність обставин для залишення без розгляду скарги ТОВ «НЬЮЛАИТ», з підстав, передбачених п. З ч. 6 ст. 37 Закону;

Міністерством юстиції України не було враховано, що скаржником ТОВ «НЬЮЛАЙТ» було пропущено строк на подання скарги на рішення державного реєстратора ПН КМНО ОСОБА_1, оскільки скарга подана через більш ніж 1 рік після прийняття рішень державним реєстратором. Відповідно до п. З Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» до Закону України № 2255-ІХ від 12.05.2022 року, скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щодо яких на момент набрання чинності цим законом не прийнято відповідного рішення Міністерства юстиції України, його територіальним органом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом (крім правил щодо строків, протягом яких рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіального органу). Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на 08.02.2022 року - момент подання скарги ТОВ «НЬЮЛАЙТ»), рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Так, аналогічні скарги з приводу тих самих рішень державного реєстратора - ПН КМНО ОСОБА_1 вже подавались 01.03.2021р. ТОВ «СП «АТАД-К» та 22.06.2021р. вх. 23462-33-21 ТОВ «ВЕБ- ДИЗАЙН ЕНД СОФТ СОЛЮШНЗ». Юридичні особи: ТОВ «СП «АТАД-К», ТОВ «ВЕБ-ДИЗАЙН ЕНД СОФТ СОЛЮШНЗ», ТОВ «НЬЮЛАЙТ» - пов`язані між собою, оскільки згідно даних ЄДР мають одного і того самого бенефіціарного власника - ОСОБА_2 .

Оскаржувані реєстраційні дії ПН КМНО ОСОБА_1 та ПН КМНО ОСОБА_3 вже були предметом розгляду Міністерства юстиції

України. Відповідно до п. 5 Порядку (постанова КМУ № 1128 від 28.12.2015р.), наявність рішення Мін`юсту з такого ж самого питання, - є підставою для відмови в задоволенні скарги. Аналогічна норма міститься в п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Міністерством юстиції України в 2021 році вже розглядалось 66 скарг ТОВ «СП «АТАД К» та скарга ТОВ «ВЕБ ДИЗАЙН ЕНД СОФТ СОЛЮШНЗ» щодо реєстраційних дій реєстраторів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по об`єктам нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами розгляду наказами МЮУ в лютому - березні 2022 року було відмовлено в задоволенні скарг (накази МЮУ №327/7- 350/7; 356/7; 400/7 - 407/7; 496/7 - 501/7). Варто відмітити, що відповідно до даних СДР і попередні скаржники (ТОВ «СП «АТАД К» та ТОВ «ВЕБ ДИЗАН ЕНД СОФТ СОЛЮШНЗ») і даний скаржник ТОВ «НЬЮЛАЙТ» мають одного і того самого бенефіціара - ОСОБА_2 , що свідчить про пов`язаність всіх скаржників та зловживання правом на оскарження.

В оскаржуваному наказі Відповідача від 06.11.2020р. № 3868/5 відсутні обґрунтовані підстави для застосування у відношенні Позивача найсуворішого виду адміністративного стягнення у вигляді анулювання доступу до Реєстру, що не узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом в п.64, п. 65 Постанови від 12.12.2019р. у справі №440/1246/19;

Вчинені реєстраційні дії ПН КМНО ОСОБА_1 не порушували і апріорі не могли порушувати жодних прав та законних інтересів скаржника ТОВ «НЬЮЛАЙТ», оскільки скаржник набув речових прав на спірне нерухоме майно 04.12.2021р., а оскаржувані реєстраційні дії були вчинені Позивачем 26.12-27.12.2020 року, тобто вона не могла порушити права скаржника, бо їх на той момент ще не існувало.

За таких обставин, суд вважає, що реалізація оскаржуваного наказу не можлива до надання судом оцінки на предмет його правомірності.

При цьому, суд враховує баланс інтересів сторін у справі та критерій "необхідності в демократичному суспільстві", з того, що оскаржуваний наказ впливає на конституційні та конвенційні гарантії позивача на працю.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

Враховуючи, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 26.10.2022р. №4766/5 підлягає негайному виконанню, тоді як наразі не вирішено питання про його правомірність чи протиправність і відкриття провадження у справі за позовом ПН КМНО ОСОБА_1 про його скасування, не зупиняє виконання наказу, можна дійти висновку, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів Позивача, за захистом яких він планує звернутися до суду, та покладає на позивача індивідуальний і надмірний тягар щодо неможливості провадження діяльності щодо державної реєстрації в ДРРП до ухвалення судового рішення по суті спору.

При цьому, забезпечення позову жодним чином передчасно не вказує на протиправність спірного наказу Мін`юсту та не свідчить про фактичне вирішення справи, оскільки забезпечення позову жодним чином не буде впливати на майбутнє судове рішення у даній справі. У разі вжиття заходів забезпечення позову буде досягнуто ціль - збереження правовідносин у стані, що існували на дату їх виникнення, а забезпечення позову не призведе до порушення прав чи законних інтересів учасників справи.

За таких обставин, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана позивачем заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 153-155, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ), про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

2. зупинити дію п.4 та п.6 наказу Міністерства юстиції України №4766/5 від 26.10.2022р., якими анульовано доступ приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 5324) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, - до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування п.4, п. 6 наказу Міністерства юстиції України №4766/5 від 26.10.2022 року.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 02.11.2025.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: приватний нотаріус Київського нотаріального округу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ).

Суддя І.А. Качур