Справа № 560/10177/22
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 листопада 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І., розглянувши в письмовому провадженні клопотання по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Позивачем подано до суду через систему "Електроний суд" заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд прийняти уточнення (доповнення) позовних вимог наступного змісту:

- визнати протиправним і скасувати Рішення Хмельницької міської ради (відповідача) від 9 вересня 2022 року № 26, яким ОСОБА_1 (позивачу) відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах);

- зобов`язати Хмельницьку міську раду (відповідача) повторно розглянути заяву щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надати ОСОБА_1 (позивачу) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах) на протязі тридцяти календарних днів з дня закінчення воєнного стану в Україні, попередньо перевірити всі можливі підстави відмови у наданні такого дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно норм матеріального права передбачених статтею 14 Конституції України, статтею 118 Земельного кодексу України та норм процесуального права передбачених статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України;

- у разі задоволення даної позовної заяви, зобов`язати Хмельницьку міську раду (відповідача) повернути мені (позивачу) кошти, що сплачені мною (позивачем) за судовий збір у ході подання позовної заяви в сумі 793,92 гривні (сімсот дев`яносто три гривні дев`яносто дві копійки) та сервісний збір в сумі 15,88 гривень (п`ятнадцять гривень вісімдесят вісім копійок). При сплаті судового збору, мною (позивачем) застосовано коефіцієнт 0,8 на підставі частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено наступне: при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору;

- в ході прийняття рішення по справі, встановити судовий контроль за його виконанням, шляхом встановлення строку для надання Хмельницькою міською радою (відповідачем) звіту про його виконання.

Також, позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та клопотання про огляд в судовому засіданні іншої судової справи.

Розглянувши подані позивачем заяву та клопотання, суд зазначає наступне.

Визначаючись щодо можливості прийняття заяви ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог до розгляду, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

В даному ж випадку, заява позивача про уточнення позовних вимог відповідає зазначеним вимогам процесуального закону. Крім того, за своєю суттю така заява не є заявою про зміну підстав та предмету позову.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про можливість прийняття до розгляду заяви позивача про уточнення позовних вимог.

Вирішуючи клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд враховує таке.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні

Відповідач в обґрунтування заяви зазначає, що спір підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки існує необхідність детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин цієї справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Пунктом 2 частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оскільки справа не є складною та відсутні інші обставини, внаслідок яких її недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні, підстави для розгляду в загальному позовному провадженні відсутні.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка в силу положень статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Ахеп v. Germany", заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, y випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (не в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Водночас положення Кодексу адміністративного судочинства України гарантують права учасників справи безпосередньо знайомитись з матеріалами справи, зокрема, і з аргументами іншої сторони та інших учасників та реагувати на ці аргументи відповідно до процесуального законодавства.

За сукупністю наведеного, суд зазначає, що на даному етапі розгляду справи відсутні підстави для її розгляду за правилами загального позовного провадження, а отже клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи №560/10177/22 за правилами загального позовного провадження задоволенню не підлягає.

Стосовно клопотання ОСОБА_1 про огляд в судовому засіданні іншої судової справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 80 КАС України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КАС України про витребування доказі за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Із матеріалів справи судом встановлено, що всупереч вимогам ст. 80 КАС України у клопотанні позивач не зазначив обставини, які можуть підтвердити докази, про витребування якого він клопоче, або аргументи, які він може спростувати.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про огляд в судовому засіданні іншої судової справи є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 248, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог.

Подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи №560/10177/22 за правилами загального позовного провадження - відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про огляд в судовому засіданні іншої судової справи - відмовити.

Встановити відповідачу 5-денний строк з дня отримання копії ухвали суду для надання письмових пояснень на позовну заяву ОСОБА_1 , в частині уточнених позовних вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяІ.І. Тарновецький