Справа № 480/103/22
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2022 року Справа № 480/103/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соп`яненка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України (далі відповідач).
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 15.01.2001 по 25.03.2021 він проходив службу в податковій міліції Державної фіскальної служби України та був звільнений з посади та податкової міліції в запас Збройних сил України за п. 64 пп "г" у зв`язку із скороченням штату. Зазначає, що грошове забезпечення з березня 2018 року по березень 2021 року нараховувалось йому згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", зокрема тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з Додатком 1 до Постанови №704; схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби згідно з додатком 10 до Постанови №704; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з Додатком 14 до Постанови №704.
Згідно п. 10 Постанови №704, зазначена постанова набирає чинності з 01.03.2018 та встановлює, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 4 Постанови №704, в редакції чинній на момент її прийняття, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але мне менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", а саме пунктом 6, було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України №704, зокрема, пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Із набранням законної сили постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18, пункт 6 Постанови №103 втратив чинність. Однак, протягом 2020 2021 років позивачу грошове забезпечення нараховувалось із розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року. Вважає такі дії протиправними.
Також позивач зазначає, що на день його звільнення його вислуга років склала 22 роки 08 місяців 10 днів в календарному обчисленні та 32 роки 09 місяців 15 днів в пільговому обчисленні, але одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 22 роки, та стверджує, що на його думку, відповідачем протиправно не враховано 10 повних календарних років служби.
Просить визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у незастосуванні з 29 січня 2020 року при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, а, також, щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 10 років служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей"; зобов`язати Державну фіскальну службу України сплатити йому недоплачені суми: грошового забезпечення за 2020, 2021 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні за 32 (тридцять два) роки з урахуванням проведеного перерахунку із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704; зобов`язати Державну фіскальну службу України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області документи, із зазначенням виправлених відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових (надбавки, доплати, підвищення, премія) видів грошового забезпечення, необхідні необхідні для перерахунку призначеної йому пенсії за вислугу років за весь період її отримання, згідно ч. 3 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 відкрито провадження.
Державна податкова служба України подала відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС України, тобто про перехід до ДПС України функцій ДФС України лише у сфері реалізації державної податкової політики з адміністрування єдиного внеску. Предметом розгляду у даній справі є нарахування та виплата позивачу сум грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні його зі служби у податковій міліції. Отже, спір у даній справі не стосується публічно владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших функцій, що були передані ДПС відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р. У межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в справі, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення факту припинення первісного суб`єкта Державної фіскальної служби України. Будь які документи органів Державної фіскальної служби України щодо колишніх працівників до Державної податкової служби України не передавалися, тому пред`явлені до ДПС як до відповідача у справі позовні вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії є безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Також Державною податковою службою України було подано клопотання, в якому просить замінити первісного відповідача Державну податкову службу України належним відповідачем, а саме Головним управлінням ДФС у Сумській області.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління ДФС у Сумській області.
Головним управлінням ДФС у Сумській області відзив у встановлений судом строк не подано.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що з 15.01.2001 по 25.03.2021 позивач проходив службу у податковій міліції:
з 15.01.2001 по 28.11.2002 оперуповноважений відділу податкової міліції по оперативному документуванню в Сумській області;
з 28.11.2002 по 20.08.2004 старший оперуповноважений відділу податкової міліції по оперативному документуванню в Сумській області;
з 20.08.2004 по 29.08.2005 старший оперуповноважений в особливо важливих справах Управління податкової міліції з організації взаємодії в Сумській області;
з 29.08.2005 по 27.03.2006 старший оперуповноважений в особливо важливих справах Міжрегіонального управління податкової міліції по оперативному документуванню ДПА у Сумській області;
з 27.03.2006 по 12.02.2007 заступник начальника Міжрегіонального управління податкової міліції по оперативному документуванню ДПА у Сумській області;
з 12.02.2007 по 16.10.2008 заступник начальника міжрегіонального управління із оперативного документування УПМ ДПА у Сумській області;
з 16.10.2008 по 01.02.2012 заступник начальника міжрегіонального управління із оперативного документування УПМ ДПА у Сумській області;
з 01.02.2012 по 01.06.2013 заступник начальника міжрегіонального управління із оперативного документування УПМ ДПА у Сумській області;
з 01.06.2013 по 02.02.2015 старший оперуповноважений з особливо важливих справ міжрегіонального відділу оперативного документування Головного управління Міндоходів у Донецькій області;
з 02.02.2015 по 17.05.2016 старший оперуповноважений з особливо важливих справ міжрегіонального відділу оперативного документування Головного управління ДФС у Сумській області;
з 17.05.2016 по 01.07.2020 старший оперуповноважений з особливо важливих справ міжрегіонального відділу оперативного документування Головного управління ДФС у Сумській області;
з 01.07.2020 по 16.07.2020 начальник справ міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Сумській області;
з 16.07.2020 по 25.03.2021 заступник начальника управління - начальник міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Сумській області.
Наказом Державної фіскальної служби України від 22.03.2021 №0026-о/д звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил за пунктом 64 підпунктом "г" (через скорочення штатів) Положення (з постановкою на військовий облік) полковника податкової міліції ОСОБА_1 заступника начальника управління- начальника міжрегіонального відділу оперативного документування управління оперативної підтримки Головного управління ДФС у Сумській області, з 25.03.2021. Вислуга років на 25.03.2021 складає в календарному обчисленні 22 роки 08 місяців 10 днів, в пільговому обчисленні 32 роки 09 місяців 15 днів (а.с.14).
Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у незастосуванні з 29 січня 2020 року при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 та зобов`язання сплатити недоплачені суми суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень пункту 357.1 статті 357 Податкового кодексу України (чинного на момент проходження позивачкою служби) форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Виплата грошового забезпечення працівникам податкової міліції України, регламентувалася Постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704) та Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 616 від 17.07.2018.
Постановою № 704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Постановою № 704, серед іншого, затверджено:
- тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з Додатком 1 до вказаної постанови (далі по тексту тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів);
- схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби згідно з Додатком 10 до вказаної постанови (далі по тексту схема тарифних розрядів);
- схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з Додатком 14 до вказаної постанови.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції до 24.02.2018) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Однак, Постановою № 103 до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції:
"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Отже, з 01.03.2018 Урядом України було запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18, визнано протиправним та нечинним п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 постанови № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.
Таким чином, відповідно до редакції п. 4 постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Із наведеного вище слідує, що з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.
Відтак, з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Тобто, з 29.01.2020 підлягає застосуванню п. 4 Постанови № 704, в редакції до внесення змін Постановою № 103.
Водночас не підлягає застосуванню норма п. 4 Постанови № 704 яка передбачає прив`язку бази для обчислення розмірів окладів до суми, яка не може бути меншою 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року із таких мотивів.
Суд зазначає, що пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII який набрав чинності 1 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 грудня 2019 року у зразковій справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.
Таким чином, оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, суд звертає увагу на відсутність правових підстав для обчислення розміру грошового забезпечення позивачки, визначаючи його шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.
Отже, при обчисленні грошового забезпечення позивача за спірний період підлягає врахуванню виключно розмір прожиткового мінімуму.
Таким чином, відповідно до редакції пункту 4 постанови № 704, яка відновила дію після прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, розмір грошового забезпечення позивачки у період із 29.01.2020 по 25.03.2021 повинен визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на 1 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період із 29.01.2020 по 25.03.2021 із урахуванням прожиткового мінімуму встановленого станом на 01.01.2018 підлягають задоволенню.
Порушене право підлягає захисту у спосіб зобов`язання перерахувати та виплатити спірні суми грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 25.03.2021 із урахуванням прожиткового мінімуму встановленого станом на 01.01.2020 та 01.01.2021.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 10 років служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей", суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі по тексту - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2011-ХІІ).
Частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до абзацу першого пункту другого статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
За змістом пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) (далі по тексту - Порядок № 393) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:
- які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
- військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Отже, законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на таку одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.
Таким чином, військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням контракту, крім військовослужбовців строкової військової служби, має право на виплату одноразової грошової допомоги "за наявності вислуги 10 років і більше".
При цьому законодавець не передбачає, що таке право набувається за умови наявності певного виду вислуги (календарної, пільгової, тощо).
Більш того, законодавець не надає визначень ні "календарної вислуги років" ні пільгової вислуги років". Правовими нормами Порядку № 393 та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" законодавець лише визначає періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах. Тобто, законодавець визначає лише способи обчислення вислуги років.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2104/17, яка відповідно до вимог ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом до спірних правовідносин.
Таким чином, у випадку звільнення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, з військової служби за закінченням контракту такі військовослужбовці мають права на спірну одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах).
Разом з тим, розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.
Як встановлено судом, загальна вислуга років на час звільнення позивача становила 32 роки 09 місяців 15 днів.
При цьому відповідачем було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу лише за 22 повних календарних роки.
Оскільки при нарахуванні одноразової грошової допомоги відповідачем не враховано 10 повних календарних років служби, суд дійшов висновку, що позивач має право на таку виплату.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своєї бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої частиною другою статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме за 10 років служби.
З огляду на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, обґрунтованими є і вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області документи, із зазначенням виправлених відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових (надбавки, доплати, підвищення, премія) видів грошового забезпечення, необхідні необхідні для перерахунку призначеної йому пенсії за вислугу років за весь період її отримання, згідно ч. 3 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки це має значення для перерахунку пенсійного забезпечення позивача.
На підставі ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн., сплачений при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області, Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Сумській області, яка полягає у незастосуванні з 29.01.2020 при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704.
Зобов`язати Головне управління ДФС у Сумській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 його грошового забезпечення за період проходження служби з 29.01.2020 по 25.03.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021 та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Сумській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зобов`язати Головне управління ДФС у Сумській нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зобов`язати Головне управління ДФС у Сумській підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області документи, із зазначенням виправлених відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових (надбавки, доплати, підвищення, премія) видів грошового забезпечення, необхідні необхідні для перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко