Справа № 420/4461/22
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/4461/22
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, дій та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування серпня 2014 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 23.10.2017 по 28.02.2018 включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 23.10.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 10 812,58 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.03.2021 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 257,64 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в сумі 4257,64 грн за період з 01.03.2018 по 16.03.2021 включно в сумі 155 472,53 грн, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснив, що при проходженні військової служби з 23.10.2017 по 23.04.2019 у Військовій частині НОМЕР_1 , а з 24.04.2019 по 16.03.2021 у Військовій частині НОМЕР_2 , йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Заявляючи вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 23.10.2017 по 28.02.2018, позивач, покликаючись на постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078), вважає, що базовим місяцем при її розрахунку повинен бути січень 2008 року, оскільки на законодачому рівні посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та до 01.03.2018 підвищення не відбувалось

Обгрунтовуючи обов`язок Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забещпеченння за період з 01.03.2018 по 16.03.2021, позивач зазначає про порушення, останньою, вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, а саме: непроводення виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення в сумі 4257,64 грн. в місяць.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у вигляді невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 23.10.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року замість серпня 2014 року.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.10.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у вигляді ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі позивачу за період з 01.03.2018 по 16.03.2021 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.03.2021 у фіксованому розмірі з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації.

У задоволенні вимог про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення в сумі 4 257,64 грн за період з 01.03.2018 по 16.03.2021 включно в сумі 155 472,53 грн, суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 23.10.2017 по 28.02.2018 включно і таке право передбачене Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

При цьому, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 23.10.2017 по 28.02.2018 включно, оскільки підвищення посадового окладу військовослужбовців відбулося 01.01.2008 та до 01.03.2018 не змінювалось.

Щодо іншої частини позовних вимог про невиплату відповідачем щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.03.2021 включно, суд першої інстанції вважав, що Військова частина НОМЕР_1 не врахувала вимоги абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

На думку суду першої інстанції, відповідач зобов`язаний був з березня 2018 року виплачувати фіксовану суму індексацію грошового забезпечення, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.

Тому, суд першої інстанції вважав, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі за період з 01.03.2018 по 16.03.2021 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

При цьому, вимога позивача про стягнення індексації грошового забезпечення у відповідній сумі, як указав суд першої інстанції, задоволенню не підлягає, оскільки нарахування індексації належить до повноважень відповідача як роботодавця, а протиправність його бездіяльності полягає у ненарахуванні фіксованої індексації взагалі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позиція скаржника зводиться до того, що за спірний період сума індексації грошового забезпечення позивача визначена відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку №1078.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу з 23.10.2017 по 23.04.2019 у Військовій частині НОМЕР_1 , а з 24.04.2019 по 16.03.2021 у Військовій частині НОМЕР_2 .

При цьому, позивач був зарахований на грошове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 .

24.05.2021 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 ОКПП «Київ» із заявою, в якій, зокрема, просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 18.10.2017 по 18.02.2018 та провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 по 16.03.2021 (а.с.11).

В. о. начальника ОКПП «Київ» на вищезазначений запит надіслав ОСОБА_1 лист №В-47 від 16.07.2021, в якому, зокрема, зазначив, що виплата належної позивачу індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2017 по 16.03.2021 здійснена у повному обсязі. Сума індексації визначалася відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку №1078.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового її задоволення, з огляду на таке.

Так, предмет позову можна розділити на дві частини, перша вимога, стосується періоду виплати індексації грошового забезпечення з 23.10.2017 по 28.02.2018, а друга з 01.03.2018 по 16.03.2021.

При цьому, спірним питанням виплати індесації грошового забезпечення за період з 23.10.2017 по 28.02.2018 є застосування базового місяця, оскільки Військова частина НОМЕР_1 вважає, що такий базовий місяць є серпень 2014 року, а позивач вважає, що це має бути січень 2008 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, 26 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі №400/1118/21, де висловив свою правову позицію щодо правильності визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.

У цій справі Верховний Суд змінив постанову суду апеляційної інстанції та зобов`язав нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 27.07.2017 по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).

Висновками для прийняття такого рішення слугувало наступне.

З аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ) убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Як відзначив Верховний Суд, аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Досліджуючи обставини, в якому місяці відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців, суд касаційної інстанції звернувся до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було затверджено підвищені схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 указаної Постанови, вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.

З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався.

Наведена постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції дійшов висновку, що, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.

Колегія суддів вважає, що наведене судове рішення ухвалено судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах, адже подібними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

За таких умов, доводи Військової частини НОМЕР_1 , що серпень 2014 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 23.10.2017 по 28.02.2018 є необґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про задоволення позову у відповідній частині відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у справі №400/1118/21.

Переходячи до іншої частини позову, яка стосується нарахування та виплати індексації у фіксованому розмірі за період з 01.03.2018 по 16.03.2021, колегія суддів виходить з такого.

Постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017, в редакції від 24.02.2018 р, яка набрала чинності з 01.03.2018, змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.

Відповідно до ч. 2 п. 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 №260, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

При цьому, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.

Таким чином, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) було перевищено, отже, у позивача виникає право на індексацію заробітної плати. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Військовою частиною НОМЕР_1 правомірно не проводилися нарахування та виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення з квітня 2018 року по листопад 2018 року (включно).

Водночас, як вбачається з наданого позивачем розрахунку індексації грошового забезпечення, з грудня 2018 року по березень 2021 року відповідачем нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції, що відповідач зобов`язаний був з березня 2018 року виплачувати позивачу фіксовану суму індексацію грошового забезпечення, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.

Слід зазначити, що виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовця у фіксованому розмірі була предметом розгляду у справі №520/4061/21, яка перебувала на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

Так, за результатами її розгляду суд касаційної інстанції ухвалив постанову від 15.06.2022, в якій погодився з аргументами суду апеляційної інстанції, які є аналогічними в цій справі, що позивач не має права на виплату індексації у фіксованому розмірі за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2019 року.

Крім того, Верховний Суд указав, що позовні вимоги стосовно застосування щомісячної фіксованої індексації грунтуються на положеннях Порядку №1078 в редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Так, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок №1078 у період існування спірних правовідносин не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації».

Зазначений термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку №1078, однак, лише в редакції, що діяла до 15 грудня 2015 року.

Слід також вказати, що є недоречним посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 по справі №816/1728/16, оскільки наведене судове рішення ухвалено судом касаційної інстанції у інших правовідносинах за позовом фізичної особи-підприємця до управління Держпраці про скасування постанови про накладення штрафу.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог за період з 01.03.2018 по 16.03.2021 щодо виплати індексації у фіксованому розмірі ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягає у неправильному тлумаченні закону.

У відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог щодо періоду виплати індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 16.03.2021 у фіксованому розмірі та, відповідно, виключенню з його резолютивної частини абзаців четвертого та п`ятого з відмовою в позові у цій частині.

За результатами апеляційного перегляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року в частині задоволення позову щодо періоду виплати індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 16.03.2021 у фіксованому розмірі скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Виключити з резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року абзаци четвертий та п`ятий.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 02.11.2022.