Справа № 420/10159/22
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2022-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:
22.07.2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати постанову про заборону в`їзду в Україну від 18 червня 2022 року громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жіночої статі, яка тимчасово не працює, ЗП серія 51 № 6786648 від 19 листопада 2019 року строком на 5 (п`ять) років з 18 червня 2022 року по 17 червня 2027 року включно, складену старшим зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), лейтенантом ОСОБА_2 , затверджену начальником НОМЕР_1 прикордонного загону, полковником ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач, з покликанням на фактичні обставини справи, зазначає, що рятуючись від військової агресії рф проти України вона 05 березня 2022 року разом з подругою ОСОБА_4 , її дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 на транспортному засобі, що належить ОСОБА_7 , марки Ford Focus білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 06 березня 2022 року перетнули держаний кордон України з Республікою Польща у пункті пропуску «Грушів» (міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення "Грушів - Будомєж"). При спробі повернутися в Україну 18 червня 2022 року органом охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо ОСОБА_1 було прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну на термін 5 років - по 17 червня 2027 року включно, про що зроблена відповідна відмітка у паспорті позивачки. Саме рішення 18 червня 2022 року позивачці не вручалось. 18 червня 2022 року щодо позивачки було складено також протокол про адміністративне правопорушення №267851, яким встановлено факт незаконного перетину нею 06 березня 2022 року державного кордону України у пункті пропуску «ГРУШІВ» без проходження прикордонного контролю. Будучи розлученою з членами своєї сім`ї (чоловіком ОСОБА_8 , матір`ю - ОСОБА_9 та її чоловіком - ОСОБА_10 , якого позивачка вважає своїм батьком, хоча й не походить від нього), перебуваючи у чужій країні, маючи при собі лише найнеобхідніші речі, які були з собою при виїзді з України на початку березня 2022 року, ОСОБА_11 вживала всіх доступних їй заходів для повернення в Україну зокрема звернулась за правовою допомогою, у процесі надання якої лише 12 липня 2022 року була отримана постанова від 18 червня 2022 року про заборону ОСОБА_1 в`їзду в Україну строком на 5 років, яка оскаржується.

Як зазначено у позові, оскаржувана постанова не містить вказівки на те, у чому саме полягають діяння ОСОБА_11 , які стали підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду, обставини і характер вчинення позивачкою діяння. Постанова від 18 червня 2022 року містить виключно посилання на те, що ОСОБА_1 «здійснила незаконний перетин державного кордону України на вихід у пункті пропуску «Грушів». Позивач зауважує, що фіксація обставин і характеру вчиненого особою діяння передбачають необхідність конкретизації сукупності зовнішніх ознак, що характеризують відповідне правопорушення: протиправного діяння позивачки; його шкідливих наслідків; причинно-наслідкового зв`язку між діянням і шкідливим результатом; способу вчинення правопорушення; місця і часу, оточення тощо.

У позові зазначено, що враховуючи зміст спірної постанови, вона містить лише узагальнені формулювання, а позивачка фактично позбавлена можливості ефективно захищати свої права та законні інтереси, які вона вважає порушеними, оскільки в ній не наведено жодних конкретних обставин, на яких ґрунтуються рішення службових осіб, які її складали. На думку ОСОБА_1 місце вчинення позивачкою «правопорушення» є визначальним при визначенні терміну заборони їй в`їзду в Україну. Так, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» по суті визначено дві підстави для заборони в`їзду іноземця на територію України, які пов`язані з порушенням правил перетину державного кордону, допущеним раніше: - порушення у пункті пропуску через державний кордон України правил перетинання державного кордону України, митних правил, санітарних норм чи правил (абз. 6 ч. 1 ст. 13 Закону); - незаконний перетин державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України (ч. 2 ст. 14 Закону). Позивачка наголошує, що перетинала державний кордон України з Республікою Польща 06 березня 2022 року через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення "Грушів - Будомєж".

Позивач зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» за порушення у пункті пропуску через державний кордон України правил перетинання державного кордону України, митних правил, санітарних норм чи правил (абз. 6 ч. 1 ст. 13 Закону) компетентним суб`єктом приймається рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки.

У протоколі про адміністративне правопорушення №267851, складеному щодо неї 18 червня 2022 року, оскаржуваній постанові від 18 червня 2022 року встановлено факт незаконного перетину нею 06 березня 2022 року державного кордону України у пункті пропуску «ГРУШІВ», що унеможливлює застосування до ОСОБА_1 строку обмеження в`їзду в України тривалістю у 5 років. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 14 профільного Закону та п. 3.10 Інструкції іноземці в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються.

Позивачка зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо неї за № 267851 був складений 18 червня 2022 року за фактом подій, що мали місце 06 березня 2022 року, а тому апріорі протокол про її затримання складений не міг бути, а отже недоведеним є факт перетину ОСОБА_12 державного кордону України на вихід поза пунктом пропуску через державний кордон.

Також, у позові вказано, що ОСОБА_1 жодні рішення про відмову у перетині державного кордону України 06-07 березня 2022 року не вручалися, крім того у паспортних документах ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 стоїть відмітка про їх в`їзд в Республіку Польща 06 березня 2022 року, зроблена у всіх зміною прикордонного органу Республіки Польща № 53. У документах ОСОБА_11 не стоїть відмітка про виїзд з України як і відсутня інформація про перетин ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 державного кордону України 06 березня 2022 року про що свідчить лист Адміністрації ДПС України від 07.07.2022 року за вих. № 21-19685/0/6-22 та лист ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.07.2022 року за вих. № 23/9290-22. Як стверджує позивач, вона не зобов`язана контролювати службових осіб ДПС України під час проходження нею прикордонного контролю як і не зобов`язана знати процедуру його проведення та форму завершення. Саме тому на неї не може бути покладена відповідальність за неналежне оформлення службовими особами ДПС України у пункті пропуску «Грушів» 06 березня 2022 року проходження прикордонного контролю при перетині державного кордону України з Республікою Польща.

Одночасно з позовною заявою представником ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить зупинити дію постанови про заборону в`їзду в Україну від 18 червня 2022 року громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жіночої статі, яка тимчасово не працює, ЗП серія 51 № 6786648 від 19 листопада 2019 року строком на 5 (п`ять) років з 18 червня 2022 року по 17 червня 2027 року включно, складеної старшим зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), лейтенантом ОСОБА_2 , затвердженої начальником НОМЕР_1 прикордонного загону, полковником ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 25.07.2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 (в/ч НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування постанови.

Ухвалою суду від 26.07.2022 року позов залишено без руху.

01.08.2022 року представником позивача подано заяву на виконання вимог ухвали суду, якою недоліки позову усунуто.

Ухвалою суду від 04.08.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Судом вирішено розглядати справу в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

Копію ухвали суду від 04.08.2022 року отримано відповідачем 04.08. 2022 року в його електронному кабінеті та 06.09.2022 року засобами поштового зв`язку.

У визначений судом строк та станом на дату вирішення даної адміністративної справи, відзиву на позов на адресу суду не надходило.

28.09.2022 року (вх.№30548/22) від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

Позивач - ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації.

22 січня 2019 року ОСОБА_1 видано посвідку на постійне проживання в Україні за № НОМЕР_4 строком дії до 10 січня 2029 року.

Як зазначено у позові, ОСОБА_1 протягом тривалого часу проживає в Україні на законних підставах (у 2012 році закінчила Одеську загальноосвітню школу № 89 Одеської міської ради Одеської області та вступила до ДЗ «Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського», навчання у якому завершила у 2017 році; у 2017 році зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 , про що ІНФОРМАЦІЯ_7 складено актовий запис за № 1917; з 2020 року є власницею об`єктів нерухомості: квартири АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 ; з 2021 року провадить господарську діяльність як фізична особа-підприємець та сплачує податки відповідно до законодавства України).

У позові вказано, що рятуючись від військової агресії рф проти України 05 березня 2022 року разом з подругою ОСОБА_4 , її дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 на транспортному засобі, що належить ОСОБА_7 , марки Ford Focus білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 06 березня 2022 року перетнули держаний кордон України з Республікою Польща у пункті пропуску «Грушів» (міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення "Грушів - Будомєж").

Позивач зазначає, що о 23 год. 47 хв. 06 березня 2022 року повідомила чоловіку ОСОБА_8 про те, що нею були передані документи про її особу службовим особам ДПС України, о 00 год. 18 хв. 07 березня 2022 року після бесіди з позивачем та перевірки телефону її пропустили для продовження руху.

Як стверджує позивач, паспортних документах ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 стоїть відмітка про їх в`їзд в Республіку Польща 06 березня 2022 року, зроблена у всіх зміною прикордонного органу Республіки Польща № 53.

Також, позивач зазначає, що у документах ОСОБА_11 не стоїть відмітка про виїзд з України як і відсутня інформація про перетин ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 державного кордону України 06 березня 2022 року.

З листів Адміністрації ДПС України від 07.07.2022 року за вих. № 21-19685/0/6-22 та лист ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.07.2022 року за вих. № 23/9290-22, судом встановлено, що відомостей щодо перетинання державного кордону України громадянкою р. ф. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у базі даних осіб базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» не виявлено.

При спробі повернутися позивача в Україну 18 червня 2022 року органом охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо ОСОБА_1 було прийнято постанову про заборону в`їзду в Україну на термін 5 років - по 17 червня 2027 року включно, про що також зроблена відповідна відмітка у паспорті позивачки.

Так, згідно даної постанови, старшим зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби Старокозаче (тип Б) розглянувши наявні матеріали щодо громадянки рф ОСОБА_1 встановлено, що 18.06.2022 року о 19:30 год під час прикордонного контролю та в`їзд в Україну було виявлено, що дана громадянка здійснила незаконний перетин ДКУ на вихід з України в ППр « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Таким чином у постанові посадова особа керуючись ч.2 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп.1) п.2.3 розд. від 05.12.2011 року постановлено заборонити громадянці рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в`їзд в Україну строком на 5 років з 18.06.2022 року по 17.06.2027 року включно.

Також, судом встановлено, що 18 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №267851, яким встановлено факт незаконного перетину нею 06 березня 2022 року державного кордону України у пункті пропуску «ГРУШІВ» на вихід з України в Республіку Польща без проходження прикордонного контролю, чим порушено ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

У протоколі зазначено, що у зв`язку із вказаним виникло адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Судом встановлено, що відділом прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_10 було направлено адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_4 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-1 КУпАП до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2022 року по справі №495/5366/22 провадження по справі відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_8 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП - закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Так, даною постановою встановлено: «З матеріалів справи вбачається,що вказане правопорушення, відповідальність за яке передбаченач.1ст.204-1 КУпАП, вчинено 06.03.2022 року. Таким чином, на день розгляду даної справи про адміністративне правопорушення минув встановлений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а тому на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення».

Суд зазначає, що відмітка про набрання даним судовим рішенням законної сили в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня.

Вважаючи постанову про заборону в`їзду в Україну від 18 червня 2022 року громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жіночої статі, яка тимчасово не працює, ЗП серія 51 № 6786648 від 19 листопада 2019 року строком на 5 (п`ять) років з 18 червня 2022 року по 17 червня 2027 року включно, складену старшим зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), лейтенантом ОСОБА_2 , затверджену начальником НОМЕР_1 прикордонного загону, полковником ОСОБА_3 протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що вини між сторонами, суд зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, умови перетинання державного кордону визначені Законом України "Про прикордонний контроль".

Частинами першою, третьою статті 6 вказаного Закону визначено, що перетинання особами, транспортними засобами державного кордону, переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом,

Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами.

Умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в`їзду в Україну визначені у статті 8 Закону України "Про прикордонний контроль", відповідно до якої уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетин державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови:

1) наявності в нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну;

3) наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України;

4) підтвердження мети запланованого перебування;

5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі виїзду з України за умови:

1) наявності в нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону виїзду з України.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про прикордонний контроль" прикордонний контроль іноземця, особи без громадянства під час виїзду з України передбачає проведення перевірки:

1) наявності у нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону виїзду з України та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон;

3) виконання ним вимог щодо строків перебування в Україні.

Пунктом 1 частини 1 статті 12 Закону України "Про прикордонний контроль" визначено, що відмітка про перетинання державного кордону проставляється у:

1) паспортних документах іноземців, осіб без громадянства;

2) імміграційних картках іноземців, осіб без громадянства, якщо в їх паспортних документах не передбачено сторінок для відміток про перетинання державного кордону;

3) інших документах у випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України "Про прикордонний контроль" визначено, що відмітки про перетинання державного кордону не проставляються у паспортних документах громадян України, за винятком випадків їх особистого звернення з метою проставлення такої відмітки.

Таким чином, з приписів ст.12 Закону України "Про прикордонний контроль" визначено імперативний обов`язок проставлення відмітки у паспорті іноземця при перетинання державного кордону України.

При цьому проставлення такої відмітки у паспорті громадянина України не є обов`язковим.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Статтею 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачені підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну серед яких - якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила, або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні.

Згідно з частиною третьою вказаної статті рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України.

Відповідно до ч. 2 ст 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Таким іноземцям та особам без громадянства органами охорони державного кордону забороняється в`їзд в Україну строком на п`ять років. Відомості про них в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежується право виїзду з України.

Порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - орган охорони державного кордону) рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - іноземець) визначено Інструкцією про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05 грудня 2011 року №946 (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 2.1. рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю приймається органом охорони державного кордону в разі, зокрема, якщо іноземець порушив у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України або не виконав законних вимог посадових та службових осіб органу охорони державного кордону.

Відповідно до п. 2.3. Інструкції №946 Рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю приймається органом охорони державного кордону відповідно до частини третьої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" строком на три роки.

Рішення про заборону в`їзду в Україну відповідно до частини другої статті 14 і частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" приймається строком на п`ять років стосовно іноземців:

1) які незаконно перетнули державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон України;

2) стосовно яких адміністративним судом прийнято рішення про примусове видворення з України;

3) виявлених в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України під час їх виїзду з України після закінчення терміну, визначеного для виконання ними рішення про примусове повернення.

Постановою про заборону в`їзду в Україну від 18 червня 2022 року громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жіночої статі, яка тимчасово не працює, ЗП серія 51 № 6786648 від 19 листопада 2019 року строком на 5 (п`ять) років з 18 червня 2022 року по 17 червня 2027 року включно прийнята відповідно до ч.2 ст. 14 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підпункт в) пункт 2.1. розділ ІІ Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства.

Судом встановлено, що позивач 06.03.2022 року перетнула державний кордон України.

Позивач цього не спростовує, зазначає про це у позові і стверджує, що зробила це через пункт пропуску «ГРУШІВ» шляхом проходження прикордонного контролю здійсненого Державною прикордонною службою України в установленому порядку.

В той же час, така відмітка про перетинання державного кордону України у паспорті позивача відсутня.

Позивач жодним чином не пояснює причини відсутності у її паспорті відмітки прикордонної служби України про в`їзд в Україну, не надає доказів вчинення яких-небудь дій щодо вимоги її поставити чи оскаржити дії посадових осіб під час проходження прикордонного контролю.

На думку суду, у разі проходження контролю у пункті пропуску прикордонної служби України, особа яка перетинає кордон має можливість отримавши паспорт та не відходячи від службової особи яка здійснює контроль та місця його проведення перевірити наявність відповідної відмітки про перетин кордону України.

Відсутність такої відмітки дає підстави стверджувати, що особа прикордонний контроль у пункті пропуску не проходила.

Суд зазначає, що перетин державного кордону Республіки Польща не є беззаперечним доказом перетину позивачем державного кордону України у пункті пропуску.

При цьому, суд відхиляє як необґрунтовані покликання позивача на те, що у паспортах осіб, які є громадянами України з якими, за її твердженнями, вона перетинала державний кордон України також відсутні відмітки про виїзд, оскільки, як вже встановлено судом, такі відмітки у паспорті громадянина України проставляються лише за бажанням особи.

В той же час, у пункті пропуску «Грушів» здійснюється спільний контроль на території Республіки Польща. Міжнародний пункт пропуску для автомобiльного сполучення "Грушів-Будомєж» фізично знаходиться на території Республіки Польща, українські та польські служби прикордонного, митного та інших видів контролю розміщуються у польській будівлі, на польському боці.

Вказане підтверджується Угодою (у формі обміну нотами) між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Польща про відкриття на украпнсько-польському державному кордоні міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення Грушів - Будомєж від 17.12.2014 року.

Так, судом встановлено, що в паспортному документів позивача міститься відмітка про перетин позивачем кордному з Республікою Польщею 06.03.2022 у пункті пропуску Будомєж.

Зважаючи на вказане, у позивача була відсутня фізична можливість перетнути державний кордон України 06.03.2022 року поза пунктом пропуску «Грушів».

Таким чином, оскільки спірну постанову прийнято саме за порушення ч.2 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (незаконний перетин ДКУ на вихід з України в ППр «Грушів»), так як відповідальність за вказаною статтею наступає якщо іноземці та особи без громадянства незаконно перетнули державний кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України, враховуючи встановлені судом обставини щодо відсутності у позивача фізичної можливості перетнути державний кордон України 06.03.2022 року поза пунктом пропуску «Грушів», суд дійшов висновку, що спірна постанова про заборону в`їзду в Україну від 18 червня 2022 року є такою, що підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про заборону в`їзду в Україну від 18 червня 2022 року громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жіночої статі, яка тимчасово не працює, ЗП серія 51 № 6786648 від 19 листопада 2019 року строком на 5 (п`ять) років з 18 червня 2022 року по 17 червня 2027 року включно, складену старшим зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), лейтенантом ОСОБА_2 , затверджену начальником НОМЕР_1 прикордонного загону, полковником ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 (в/ч НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя С.М. Корой