Справа № 160/12595/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -
18 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якому позивач просить суд:
- визнати неправомірними та скасувати накази командира в/ч НОМЕР_1 РУ СТрО " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про не виплату розвідника-кулеметника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року в установлених розмірах;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 РУ СТрО "Схід" виплатити розвіднику-кулеметнику 1 розвідувального відділення розвідувального взводу ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року в установлених розмірах;
- стягнути з в/ч НОМЕР_1 РУ СТрО "Схід" (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь розвідника-кулеметника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 10 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок винесення неправомірних наказів;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.05.2022 року позивачем було отримано відомості про не виплату йому додаткової винагороди за період з 01 квітня по 30 квітня 2022 року в розмірі 30 тис.грн., а також премії в установленому розмірі (247% від посадового окладу). Позивачем було отримано попередні відомості, що підставою цього стали начеб-то наказ №3А «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 за період з 01.04 по 30.04 2022 року» та наказ про зняття премії, винесені за вказівкою та участі майора ОСОБА_2 . За отриманими позивачем даними, в тексті наказу №3А та наказу про зняття премії, відсутні будь-які дані про начеб-то факт допущеного позивачем порушення військової дисципліни, який встановлений в ході відповідного службового розслідування, а також відсутні дані про ознайомлення позивача з такими матеріалами. Позивач вважає, що єдиною причиною для невиплати позивачу додаткової винагороди та премії за період з 01.04.22р. по 30.04.22р. є виключно суб`єктивні чинники, винесення оскаржуваних наказів мало на меті переслідування позивача з особистих мотивів в інтересах сторонніх осіб - через заяви позивача 01.05.22р. до військової прокуратури - ДБР та СТУ ВСП. Також позивачем було зауважено, що в період готування та винесення оскаржуваних наказів, майор ОСОБА_2 , який представлявся командиром в/ч НОМЕР_1 , не обіймав жодну з посад в ЗСУ.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Від відповідача надійшли відзив та доповнення до відзиву щодо заявлених позовних вимог, в яких відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що, оголошуючи догани та позбавляючи позивача додаткової винагороди та премії, командир військової частини НОМЕР_1 діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 01.03.2022 року відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, зараховано в списки частини та призначено до 232 окремого Батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 Окремої бригади Територіальної оборони Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » солдата ОСОБА_1 відповідно до витягу із наказу № 2 командира військової частини НОМЕР_1 .
З матеріалів справи вбачається, що в ході розслідування було встановлено, що старшого сержанта ОСОБА_6 було направлено для проходження ВЛК до м. Дніпро у супроводі санітарного інструктора медичного пункту військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_7 на власному авто, в яке з самого ранку зносились речі. Фактично увесь салон автомобіля марки Хюндай Туксон, номерний знак НОМЕР_5 , власником якого є старший сержант ОСОБА_6 , включно з багажником та місцями для пасажирів (окрім місця водія), був вщент заповнений особистими речами старшого сержанта ОСОБА_6 .
Комісією в складі: голова комісії: офіцер групи МПЗ військової частини НОМЕР_6 підполковник ОСОБА_8 , члени комісії: начальник інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_9 , кухар господарчого відділення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , офіцер групи логістики солдат ОСОБА_11 провведено огляд особистого майна старшого сержанта ОСОБА_6 , який виїжджав з розташування військової частини НОМЕР_1 власним автомобілем Хюндай Туксон, номерний знак НОМЕР_5 . Під час огляду особистих речей старшого сержанта ОСОБА_6 , що знаходились в той момент у вищезазначеному автомобілі комісією в присутності представника ВКР виявлено та вилучено боєприпаси та комплектуючі до зброї, а саме: набої до ПМ (9 мм) - 34 шт.; набої до АК-74 (5,45 мм) - 277 шт.; набої до АК-74 (5,45 мм) трасуючий - 28 шт.; набої до АК-74 (5,45 мм) ПП - 36 шт.; набої калібру 7,62 - 5 шт. (пробитий капсюль, з кулею в гільзі); ЗІП до кулемета ДП-27 - комплект; дульний тормоз - компенсатор до АК-74 - 2 шт.; глушники до АК-74 - 10 шт.; підсумки під магазин - 2 шт. (один з масльонкою та пеналом). Набої знаходились у двох картонних коробках білого кольору. Згідно з свідченнями солдата ОСОБА_12 , ці коробки старший сержант ОСОБА_6 мав в наявності ще за часів дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 . На запитання щодо знаходження в нього серед особистих речей боєприпасів, ЗІП та комплектуючих до зброї старший сержант ОСОБА_6 відмовився надавати пояснення командиру військової частини НОМЕР_1 та комісії, поводився агресивно, зневажливо та зухвало. Під час огляду особистих речей у ОСОБА_6 було вилучено медикаменти (54 позиції).
На зазначене медичне майно старший сержант ОСОБА_6 , на запит комісії не надав жодних документів та пояснень щодо походження вищезазначеного медичного майна. Також старший сержант ОСОБА_6 не зміг пояснити знаходження медичного майна в такій кількості для потреби однієї особи, тобто його.
Також службовим розслідуванням було встановлено, що під час проведення огляду особистих речей особового складу розвідувального взводу в приміщенні, де вони на той час проживали, комісією у присутності командира військової частини НОМЕР_1 та представника ВКР серед особистих речей солдата ОСОБА_1 , що є сином старшого сержанта ОСОБА_6 , було виявлено боєприпаси, а саме: запечатаний цинковий ящик (цинк) набоїв калібру 7,62 ЛПСгж - 1 шт.; розпечатаний цинковий ящик, в якому знаходились набої калібру 7,62 мм в кількості 148 шт.
На будь-які запитання про наявність серед його особистих речей вищезазначених боєприпасів та їх походження солдат ОСОБА_1 відповідати відмовився.
Разом з тим, в приміщенні, де на той час проживав весь особовий склад розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 включно зі старшим сержантом ОСОБА_6 та його сином солдатом ОСОБА_1 , також було виявлено та вилучено наступне майно: планки для заряджання патронів 5,45x39 - 47 шт.; перехідники для заряджальних планок - 5 шт.; ручка до шомпола для чистки ДП-27 - 1 шт.; наконечник щітки до ДП-27 - 1 шт.; масльонки до АК-74 - 2 шт.
На запитання до всього особового складу розвідувального взводу про походження в приміщенні, де вони проживають, вищезазначеного майна відповіді ні ким не було надано.
Разом з тим, комісією було встановлено, що 23.04.2022 року особовим складом розвідувального взводу до кімнати зберігання зброї не було здано жодного багнету. При собі військовослужбовці з числа особового складу розвідувального взводу військової частини багнетів не мали, в ході проведення огляду особистих речей особового складу розвідувального взводу серед особистих речей багнетів не було.
17.05.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 складено наказ № 36/170522 «Про результати службового розслідування», яким викладено фактичний зміст обставин, за якими в діях солдата ОСОБА_1 було встановлено наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191 ККУ, ч.1 ст. 263 ККУ, ч.4 ст. 402 ККУ та ч.4 ст. 410 ККУ.
Також, на підставі наказу від 17.05.2022 року за порушення статей 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану.
Начальнику фінансово-економічної служби відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 201В року № 260, телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року № 248/1298 щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року, наказано солдата ОСОБА_1 позбавити додаткової грошової винагороди за квітень 2022 року та 20% премії за травень 2022 року.
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону. Аналогічне передбачене п.1. ч.1. Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закон України «Про збройні Сили України», Закону України «Про мобмобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п.21 ч.1. ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно з Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 в Україні введено воєнний стан. Даний Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Частиною 6 статті 2 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» визначені види військової служби, до яких відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з п.5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.
Визначення соціального захисту військовослужбовців міститься у статті 1 Закону № 2011, та означає діяльність (функція) держави, спрямовану на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1-2 Закону № 2011, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Відповідно до п.2 Порядку № 260 Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
Відповідно до п.3 Порядку № 260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:
штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);
накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;
накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;
накази про присвоєння військових звань;
грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Згідно з п. 15 Порядку № 260, грошове забезпечення не виплачується: серед іншого, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Відповідно до ч. 5 Розділу 6 Порядку, виплата надбавки за особливості проходження служби здійснюється на підставі наказу командира про встановлення цієї надбавки.
Згідно з Розділом 16 Порядку № 260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків. Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування застосовується з 24.02.2022.
Отже, за час проходження військової служби позивачу мало нараховуватися грошове забезпечення відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 794 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", а також додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн., а за час участі у безпосередніх бойових діях - збільшена до 100 000 грн. пропорційно часу участі у таких діях.
Підставою для виключення позивача зі списків на отримання додаткової грошової винагороди та, як наслідок, премії став наказ командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 17.05.2022 року, що був прийнятий на підставі службового розслідування.
У встановлений пунктом 4 розділу 4 Порядку №608 місячний термін, позивачем не було оскаржено наказ від 17.05.2022 року.
Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
25.03.2022 року Міністром оборони України було прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., яке того ж дня телеграмою доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.
Пунктом 10 вказаного рішення встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн. або 30 000,00 грн. не включаються, зокрема, ті військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за той місяць, у якому здійснено таке порушення, а також ті, у діях (бездіяльності), яких є ознаки кримінального або адміністративного правопорушення.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачем у ході судового розгляду справи доведено наявність у діях позивача ознак кримінального правопорушення та порушення військової дисципліни, що стали правомірною підставою для не виплати позивачу додаткової винагороди та премії у квітні 2022 року.
Позивачем не надано суду доказів, які б спростовували інформацію, яка наведена у вказаних вище письмових документах.
Також, суд не приймає до увагу посилання позивача на те, що командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 в період винесення наказу не обіймав жодну посаду в в/ч НОМЕР_1 , оскільки, як вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_7 від 17.04.2022 р. № 27 ОСОБА_2 було тимчасово призначено виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_7 від 04.06.2022 р. № 30 ОСОБА_2 призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, ОСОБА_2 в період виникнення спірних правовідносин мав повноваження командира військової частини НОМЕР_1 .
На думку суду, в межах даної справи відповідачем доведено правомірність прийнятого наказу та вчинених дій.
Решта доводів висновків суду по суті спору не спростовують.
З урахуванням вищевикладеного та наданих доказів у їх сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, як наслідок, відсутній і факт заподіяння позивачу моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник