Справа № 500/2311/22
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2311/22

16 вересня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Пилипенко О.Д.

позивача: ОСОБА_1 ;

представника позивача: Руденко О.А.;

представника відповідача: Мазура Д.Г.;

представника третьої особи: Грунди Р.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оброни України, оформлене у вигляді протоколу комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 26 від 17.02.2022 в частині відмови ОСОБА_1 в одержанні одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю 09.07.2021 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_2 ;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 1/3 частини від 750-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2021, у зв`язку з загибеллю 09.07.2021 внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

09.07.2021 батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 загинув внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

21.01.2022 позивач звернувся до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю його батька.

Протоколом від 17.02.2022 № 26 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відмовила ОСОБА_1 в одержанні одноразової грошової допомоги, оскільки він досяг повноліття (тобто не є дитиною), не навчається (тобто не перебуває на утриманні), зареєстрований з батьком, але документально не підтверджено факт спільного проживання з ним однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність спільних прав та обов`язків.

Ухвалою судді від 08.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

01.07.2022 представник відповідача подав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовну та вказує, що позивач звернувся до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Проте, у виплаті одноразової грошової допомоги останньому було відмовлено, оскільки згідно Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 26 від 17 лютого 2022 року, за наявними даними ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час загибелі батька досяг повноліття, тобто він не має правового статусу дитини (відповідно до Сімейного кодексу України). За наявними даними, не навчається, тобто не має статусу особи, яка перебуває на утриманні (відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), зареєстрований з батьком, проте документально не підтверджено факт спільного проживання однією сім`єю, веденням ними спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків.

Також, у поданих документах немає копії посвідчення, яке визначає статус ОСОБА_1 , як "член сім`ї загиблого" відповідно до абз. 16 пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою суду від 04.07.2022 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судове засідання 14.07.2022 не проводилося у зв`язку із повітряною тривогою.

08.08.2022 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Факт спільного проживання та ведення спільного побуту позивачем з його загиблим батьком підтверджується наступним: ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в свою чергу загиблий ОСОБА_2 до смерті також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 491 від 12.05.2022.

Крім того, підтвердженням спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю та ведення спільного господарства, є довідка Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 492 від 12.05.2022, у якій зазначено, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входив його батько ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, позивач є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 та має право на отримання грошової допомоги після його загибелі.

Ухвалою суду від 25.08.2022 залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Розгляд справи відкладено.

Ухвалою суду від 06.09.2022 розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити.

Представник відповідача та третьої особи проти позовних вимог заперечили, просили відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідка, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (аркуш справи 11).

09.07.2021 ОСОБА_2 загинув внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що не заперечується відповідачем.

21.01.2022 позивач звернувся до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю його батька (аркуш справи 17).

Протоколом від 17.02.2022 № 26 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відмовила ОСОБА_1 в одержанні одноразової грошової допомоги (аркуш справи 15).

Як слідує із вказаного протоколу, підставою для відмови слугувало те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час загибелі батька досяг повноліття, тобто він не має правового статусу дитини (відповідно до Сімейного кодексу України). За наявними даними, не навчається, тобто не має статусу особи, яка перебуває на утриманні (відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), зареєстрований з батьком, проте документально не підтверджено факт спільного проживання однією сім`єю, ведення ними спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків.

Крім того вказано, що судом не визначено право заявника на одержання одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

В судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_3 , який є сусідом позивача. Так ОСОБА_3 підтвердив факт спільного проживання та ведення спільного побуту позивача та його батька до загибелі останнього.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з п. "а" ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Частиною 1 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (частина 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ). Водночас, частиною 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ, а саме: право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. При цьому, члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У даному випадку позивач вказує, що він є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Таким чином, для вірного вирішення даного спору, суду слід встановити коло осіб, які вважаються членами сім`ї військовослужбовців та мають право на отримання грошової допомоги у разі загибелі таких військовослужбовців.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який є спеціальним у спірних правовідносинах, визначення "члена сім`ї" не містить.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Отже, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести:

а) факт проживання з загиблим;

б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №456/1258/17.

Суд зауважує, що Верховним Судом при розгляді аналогічних спорів (постанова від 06.07.2022 у справі №240/5809/18, постанова від 12.11.2020 у справі №822/630/17) бралися до уваги довідки, які підтверджують спільне проживання позивачів та померлих родичів військовослужбовців.

Так, у даному випадку довідкою №873 від 01.09.2021, виданою виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №970 від 28.09.2021, виданою виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, наявними у матеріалах справи, підтверджено, що як позивач станом на час виникнення спірних правовідносин, так і його до смерті батько були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 підтверджено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю.

Суд також приймає до уваги покази свідка, з яких слідує, що ОСОБА_2 до смерті та ОСОБА_1 вели спільний побут.

Отже, з наведеного слід дійти висновку, що позивач є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 та має право на отримання грошової допомоги після його загибелі.

Доводи відповідача про той факт, що на час смерті батька позивач був повнолітнім, не перебував на його утриманні та не має посвідчення, яке визначає його, як "член сім`ї загиблого" відповідно до абз. 16 пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", жодним чином не спростовують факту спільного проживання і ведення спільного побуту позивачем та ОСОБА_2 .

Тому, з урахуванням неведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що відповідач належним чином не виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом від 17 лютого 2022 року №26 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 1/3 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2021 року, у зв`язку із загибеллю його батька ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби, як члену сім`ї загиблого.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Міністерство оборони України (місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, );

третя особа:

- Тернопільський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, 2, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.