Справа № 420/13743/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/13743/21
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар Цибульська Ю.М.,

за участю представника відповідачів - адвоката Буяклу Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 по справі № 420/13743/21 за позовом ОСОБА_1 до Голови Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області Удалова Сергія Анатолійовича, Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, Виконавчого комітета Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, 3-тя особа Житлово-комунальне господарство Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання неправомірними дій відповідачів по оформленню розпорядження та рішень, їх скасування,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив визнати неправомірними дії відповідачів по оформленню та скасування:

- розпорядження Чорноморського селищного Голови Одеського району Одеської області ОСОБА_2 від 01.04.2021 № 46/2021-ОД «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря»;

- рішення 8-ої позачергової сесії VІІІ скликання Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області №123-VІІІ від 01.04.2021 року «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря»;

- рішення виконкому Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області №17 від 01.04.2021 року «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря».

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 2 квітня 2021 року за розпорядженням голови Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області Удалова С.А. начальником житлово-комунального господарства Щербич С.С. організовано знесення екскаватором будинку рибака позивача АДРЕСА_1 . Позивач вважає оскаржувані розпорядження та рішення незаконними, враховуючи незаконне заволодіння Чорноморською селищною радою Одеського району Одеської області землею, що належить Міністерству оборони України. Крім того, позивач вважає дії голови Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області Удалова С.А. неправомірними в тому, що він склав текст, ініціював та підписав розпорядження від 01.04.2021 «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря» в той час, коли статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» такі повноваження селищного голови не передбачені, а видавати розпорядження він мав би право лише у межах своїх повноважень. Крім того, відповідач ініціював (за опитуванням по телефону) та підписав без проведення пленарного засідання 8 позачергової сесії Чорноморської селищної ради VIIІ скликання рішення Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області від 01.04.2021 «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря». Також, особисто склав 02 та 06 квітня 2021 року та підписав без наявності таких повноважень «Припис про усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та знесення самочинного будівництва», наклеївши їх автентичні примірники на будинок позивача. Рішення про скликання сесії ради має бути доведено до відома депутатів і населення не пізніше як за 10 днів до сесії, із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради, проте ці норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» витримано також не було.

Відповідач - Голова Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області Удалов Сергій Анатолійович проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що всі твердження позивача необґрунтовані, не відповідають дійсності та суперечливі. Позивач, заявляючи в позові про рейдерське захоплення державної землі не доводить яке саме відношення він має до земельної ділянки яка є державною власністю та перебуває у Міністерства оборони України. 8 позачергова сесія Чорноморської селищної ради VIIІ скликання, що відбулася 01.04.2021 повністю відповідає затвердженому регламенту та приписам встановленим в законодавстві. Крім того, приймаючи спірні власні рішення орган місцевого самоврядування керувався виключно законодавством України та наділеними повноваженнями щодо контролю за узбережжям водного об`єкту та запобіганню правопорушень відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення безперешкодного доступу громадян до узбережжя об`єктів для загального водокористування».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 19 липня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції, зазначаючи у оскаржуваному рішенні, що позивачем не надано до суду жодного доказу щодо отримання відповідних дозвільних документів для розміщення та будівництва металевих конструкцій на узбережжі Чорного моря в межах пляжної зони не врахував вимог частини 2 статті 77 КАС України щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доводити правомірність свого рішення;

- суд першої інстанції не прийняв до уваги, що позивач є власником об`єкту нерухомого майна - будинку рибака і рішенням відповідачів порушені його права та законні інтереси щодо володіння, користування і розпорядження зазначеним будинком;

- судом безпідставно визнано, що відповідачем прийнято рішення щодо благоустрою на узбережжі Чорного моря в межах пляжної зони яка примикає до земельної ділянки за кадастровим номером № :02:003:0010 (площею 9.8685 га) та є землями комунальної власності. Тобто судом на підставі примикання земельної ділянки до іншої земельної ділянки з кадастровим номером визнано власника земельної ділянки, а саме: комунальної власності, що не передбачено жодним законом України та підзаконними нормативно-правовими актами;

- висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувані рішення стосуються земель прибережної смуги та земель комунальної власності є помилковим та спростовується тим, що у самому ж рішенні суду вказано, що оскаржувані рішення відповідачів стосуються земельної ділянки державної власності - землі Міністерства оборони України загальною площею 3,8674 га, яка надана в постійне користування Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (КЕВ м. Одеса) згідно Державного акту про право користування земельною ділянкою серія Б № 031728 від 1983 року та розташована уздовж Чорного моря і на яку відповідачі будь-яких повноважень не мають;

- довільний висновок суду в абзаці 3 на сторінці 5 (аркуш 3) про те, що відповідачі приймаючи - оскаржувані рішення, діяли у відповідності до повноважень щодо контролю за узбережжям видного об`єкту та запобіганню правопорушень законодавства України є помилковим, оскільки відомостей про те, що зазначене узбережжя водного об`єкту є землями водного фонду та розташоване у межах прибережної смуги з тексту оскаржуваних рішень відповідачів не вбачається;

- судом першої інстанції не витребувалась та не досліджувалась відповідна землевпорядна документація, не перевірялось дійсне розташування земельних ділянок комунальної та державної власності на місцевості з залученням спеціалістів землевпорядних організацій, отримання від них додаткових відомостей щодо території громадського пляжу, в тому числі просторові рішення Топографічних планів масштабу 1:200 на територію Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, в частині розташування земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0010 (площею 9,8685 га), на які є посилання в оскаржуваному рішенні, тощо;

- надана до суду фотофіксація не є належним та допустимим доказом, оскільки відсутня її прив`язка до земельної ділянки конкретного власника (державної, комунальної чи приватної);

- в матеріалах справи відсутні документи представницького характеру щодо захисту інтересів Держави, Міністерства оборони України чи/або Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси як носіїв порушеного права, які би надавали відповідачам необхідні повноваження.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2019 ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна будинку рибака загальною площею 53, 2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно розпорядження Чорноморського селищного голови Удалова С.А. № 46/2021-ОД від 01.04.2021 «Про проведення пленарного засідання 8 позачергової сесії Чорноморської селищної ради VIII скликання» скликано пленарне засідання 8-ої позачергової сесії Чорноморської селищної ради VIII скликання 01 квітня 2021 року о 16.00 год. з порядком денним, зокрема, про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря.

Згідно пункту 1 рішення Виконавчого комітету Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області від 01.04.2021 № 17 «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря» враховуючи гарантоване законодавством України право громадян України на вільний, безперешкодний, безоплатний доступ до узбережжя моря у межах пляжної зони негайно звільнити узбережжя Чорного моря від огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря в межах пляжної зони в районі вулиці *** в смт. Чорноморське Одеського (колишнього Лиманського) району Одеської області (біля ділянки з кадастровим номером ***) шляхом їх демонтування.

Відповідно пункту 1 Рішення 8 сесії Чорноморської селищної ради VIII скликання Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області від 01.04.2021 №123-VIII «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря» враховуючи гарантоване законодавством України право громадян України на вільний, безперешкодний, безоплатний доступ до узбережжя моря у межах пляжної зони негайно звільнити узбережжя Чорного моря від огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря в межах пляжної зони в районі вулиці *** в смт. Чорноморське Одеського (колишнього Лиманського) району Одеської області (біля ділянки з кадастровим номером ***) шляхом їх демонтування.

На підставі прийнятих рішень виконавчого комітету Чорноморської селищної ради №17 «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря» від 01.04.2021, рішення сесії № 123-VIII «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря» від 01.04.2021 Чорноморською селищною радою Одеського району Одеської області винесено припис № 02-19/547 від 02.04.2021 «Про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та знесення самочинного будівництва» з вимогою протягом 10 календарних днів з моменту вручення даного припису припинити та демонтувати будь-яке самочинне будівництво.

02.04.2021 за розпорядженням голови Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області Удалова Сергія Анатолійовича начальником житлово-комунального господарства Щербич С.С. організовано знесення екскаватором будинку рибака позивача №1/23-А по вулиці Рибацька смт. Чорноморське, Лиманський район Одеської області, у зв`язку із чим позивач звернувся до Лиманського відділу поліції із заявою про кримінальне правопорушення за ст. 194 Кримінального кодексу України.

Позивач не погодився із правомірністю дій відповідачів по оформленню розпорядження Чорноморського селищного Голови Одеського району Одеської області ОСОБА_2 від 01.04.2021 року №46/2021-ОД «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря», рішення 8-ої позачергової сесії VІІІ скликання Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області №123-VІІІ від 01.04.2021 року «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря», рішення виконкому Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області №17 від 01.04.2021 року «Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря», а тому звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Відповідачем прийнято рішення щодо благоустрою на узбережжі Чорного моря в межах пляжної зони яка примикає до земельної ділянки за кадастровим номером № :02:003:0010 (площею 9.8685га) та є землями комунальної власності.

Вказана земельна ділянка комунальної власності (кадастровий .№ :02:003:0010) також межує с земельною ділянкою державної власності - землі Міністерства оборони України загальною площею 3,8674 га, яка входить в межі населеного пункту (вул. Рибацька 1) смт. Чорноморське, Одеського району, Одеської області, та яка надана в постійне користування Міністерству оборони України в особі Квартирно - експлуатаційного Відділу м. Одеси (КЕВ м. Одеса) згідно до Державного акту про право користування земельною ділянкою серія Б № 031728 від 1983 року та розташована уздовж водоохоронної зони (прибережної захисної смуги), яка є прибережною захисною зоною.

У березні 2021 року під час обстеження земельної ділянки комунальної власності на узбережжі Чорного моря в межах громадського пляжу, який межує з земельною ділянкою державної власності та знаходиться у володінні Міністерства оборони України КЕВ, було зафіксовано несанкціоноване встановлення невідомими особами металевих конструкцій з огорожею по всій пляжній зоні до лінії узбережжя Чорного моря аж до кромки води на відстані 1 метра, що підтверджується наданою до суду фотофіксацією. Жодних розпізнавальних та інформаційних відомостей щодо власника, забудовника цих конструкцій не виявлено та не можливо було встановити власника огорожі або інших конструкцій чи особу яка їх встановила, у зв`язку із чим виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради були складені приписи щодо демонтажу у 10-денний термін самовільно встановлених конструкцій, розміщених на громадському пляжі, які були розклеєні на цих конструкціях.

Власник невідома особа не виконав у зазначений термін припис, продовжуючи проводити будівельні роботи ігноруючи правопорядок встановлений законодавством України.

Під час обстеження земельної ділянки було виявлено під цими конструкціями прокладення каналізаційної труби яка виведена у водоохоронну зону Чорного моря, що є грубим порушенням правил охорони вод (водних об`єктів), санітарних та екологічних норм, та спричиняє забруднення поверхневих чи підземних вод і водоносних горизонтів, джерел питних, лікувальних вод або зміну їхніх природних властивостей, або виснаження водних джерел і створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи для довкілля.

Чорноморською селищною радою Одеського району було направлено запит до Квартирно-експлуатаційного Відділу м. Одеси щодо наявності дозвільних документів на будівництво на земельній ділянці приватними особами та фактичного рейдерського захоплення земель оборони.

Листом від 01.06.2021 Міністерство оборони України КЕВ м. Одеса повідомило відповідача про виявлення самовільного будівництва сторонніми особами та про неодноразове повідомлення Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та Південного територіального управління Військової служби правопорядку.

Головою Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області Удаловим С.А. були здійснені невідкладні дії щодо термінового демонтування металевих конструкцій та огорожі які були незаконно встановлені невідомими особами на території громадського пляжу, на піску аж до зрізу води на відстані 1 м., що підтверджується наданою до суду фото фіксацією.

Всі заходи проводились виключно на землях водного фонду - прибережна смуга, та відносно рухомого майна - металеві конструкції та огорожі.

Крім того, відповідно до листа Прокуратури Одеської області № 05/1-2189 вих.19 від 25.06.2019, по вул. Рибацька 1, смт. Чорноморське, Одеська обл., Лиманський район фізичними особами проведено реєстрацію права власності на об`єкти нерухомості, які згідно доступних баз реєстрів дозвільних документів будівельні роботи за вказаною адресою здійснювались без відповідних документів, які надають право на їх виконання. 03.05.2019 державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозовою О.С. на підставі рішення про державну реєстрацію прав з індексним номером 46773290 від 08.05.2019 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на будинок рибака, загальною площею 53,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно листа Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області №16.55-52-2418 вих.20 від 19.05.2020 будинок рибака, за адресою: Одеська область, Лиманський район, смт.Чорносморське, вул.Рибацька,1/23-А, також є предметом розгляду кримінальної справи щодо незаконної реєстрації права власності.

Згідно листа Військової прокуратури Одеського Гарнізону Південного регіону України №3717 від 03.07.2019 за фактом самовільного будівництва земель оборони по вул. вул.Рибацька,1, смт.Чорносморське, Лиманський район, Одеська область, зареєстровано кримінальне провадження № 0000198 від 08.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Відповідно до листа Головного Квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил № 303/6/281150 від 02.07.2019 за фактом самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці відкрито кримінальне провадження № 0000198 від 08.06.2019 та здійснюються заходи щодо наповнення доказової бази для організації претензійно-правової роботи. Питання перебуває на контролі в Головному квартирно-експлуатаційному управлінні Збройних Сил України.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду жодного доказу щодо отримання відповідних дозвільних документів для розміщення та будівництва металевих конструкцій на узбережжі Чорного моря в межах пляжної зони, а тому позивач не довів яке він має відношення до спірної земельної ділянки та яким чином ці обставини зачіпають його право власності .

Жодних дій щодо знесення нерухомого майна, у тому числі і щодо знесення будинку рибака не вчинено.

Таким чином, відповідачі приймаючи оскаржувані рішення, діяли у відповідності до повноважень щодо контролю за узбережжям водного об`єкту та запобіганню правопорушень законодавства України.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

21.11.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення безперешкодного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів для загального водокористування» від 29.10.2019 року №233- IX, який спрямовано на забезпечення безперешкодного та безоплатного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів для загального водокористування.

Вказаним Законом доповнено частину 5 статті 61, частину 4 статті 62 Земельного Кодексу України: У прибережних захисних смугах забороняється влаштування огорож або інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до берегів річок, водойм та островів, крім випадків, передбачених законом. Такі огорожі або інші конструкції демонтуються їхніми власниками протягом десяти днів після одержання письмової вимоги місцевої державної адміністрації чи виконавчого органу сільської, селищної чи міської ради. У разі невиконання такої вимоги зазначені огорожі або інші конструкції демонтуються за рішеннями місцевої державної адміністрації чи виконавчого орган у сільської, селищної чи міської ради. Видатки відповідного місцевого бюджету, пов`язані з демонтажем зазначених огорож' або інших конструкцій, відшкодовуються їхніми власниками. У разі якщо неможливо встановити власника огорожі або інших конструкцій чи особу, за рішенням якої вони були встановлені, оплата робіт, нав`язаних із демонтажем, покладається на особу, у користуванні якої перебуває земельна ділянка, на якій встановлена огорожа або інші конструкції.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що у даному випадку оскаржувані рішення стосуються земель прибережної захисної смуги та земель комунальної власності.

Статтею 88 Водного кодексу України унормовано, що громадянам забезпечується безперешкодний та безоплатний доступ до узбережжя морів, морських заток, лиманів та островів у внутрішніх морських водах у межах пляжної зони, до берегів річок, водойм та островів для загального водокористування, крім земель охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон та зон особливого режиму використання земель, а також земельних ділянок, на яких розташовані: гідротехнічні, гідрометричні та лінійні споруди; об`єкти підвищеної небезпеки; пансіонати, об`єкти реабілітації, спорту, санаторії та інші лікувально-оздоровчі заклади, дитячі оздоровчі табори, що мають відповідні передбачені законом документи на споруди та на провадження відповідної діяльності; об`єкти природно-заповідного фонду, об`єкти культурної спадщини.

Обмеження доступу громадян у будь-який спосіб (у тому числі шляхом влаштування огорож або інших конструкцій) до узбережжя водних об`єктів на земельних ділянках прибережних захисних смуг, що перебувають у користуванні юридичних або фізичних осіб, а також справляння за нього плати є підставою для припинення права користування земельними ділянками прибережних захисних смуг за рішенням суду.

У разі надання права користування пляжною зоною користувачі зобов`язані забезпечити безперешкодний та безоплатний прохід вздовж берега моря, морської затоки чи лиману. Обмеження у будь-який спосіб проходу вздовж берега моря, морської затоки чи лиману в межах пляжної зони чи справляння за нього плати є підставою для припинення права користування пляжною зоною за рішенням суду.

У межах населених пунктів місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування виділяються та облаштовуються пляжні зони для безперешкодного та безоплатного користування.

На островах встановлюється режим обмеженої господарської діяльності, передбачений для прибережних захисних смуг.

Згідно до пункту "б" частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (Відомості Верховної Ради України, 1997 р., N 24, ст. 170 із наступними змінами) доповнено підпунктом 14 такого змісту: "14) здійснення контролю за забезпеченням безперешкодного і безоплатного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів та островів для загального водокористування відповідно до закону".

Відповідно до статті 1 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно із статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту а) частини 2 статті 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

У межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється влаштування огорож або інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя морів, морських заток, лиманів та островів у внутрішніх морських водах, крім випадків, передбачених законом.

Такі огорожі або інші конструкції демонтуються їхніми власниками протягом десяти днів після одержання письмової вимоги місцевої державної адміністрації чи виконавчого органу сільської, селищної чи міської ради. У разі невиконання такої вимоги зазначені огорожі або інші конструкції демонтуються за рішеннями місцевої державної адміністрації чи виконавчого органу сільської, селищної чи міської ради. Видатки відповідного місцевого бюджету, пов`язані з демонтажем зазначених огорож або інших конструкцій, відшкодовуються їхніми власниками.

Згідно зі статтею 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до статтей 1, 10, 12, 21, 40 Закону України Про благоустрій населених пунктів благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Отже, апеляційний суд як і суд першої інстанції зауважує, що демонтаж самовільно встановлених невідомими особами споруд та металевих конструкцій переслідує легітимну мету владних управлінських функцій органів місцевого самоврядування з благоустрою населеного пункту та контролю у сфері благоустрою міста, в тому числі, шляхом вживання заходів з демонтажу незаконно встановлених елементів благоустрою.

Колегія суддів констатує, що з обсягу встановлених судом першої інстанції обставин випливає, що, відповідачі, в спірних правовідносинах, діяли в межах своїх повноважень щодо питань місцевого значення, в інтересах територіальної громади щодо звільнення громадського пляжу від самовільно встановлених конструкцій та огорож з метою виконання вимог Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення безперешкодного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів для загального водокористування та забезпечення вільного доступу громадянам до узбережжя Чорного моря.

Вирішуючи спірне питання щодо процедури прийняття оскаржуваних рішень суб`єктів владних повноважень, суд першої інстанції виходив із таких мотивів.

Відповідно до частини 1, 15, 16 статті 46 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності. До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, районної у місті, районної, обласної ради - головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради, відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради, а у випадку, передбаченому частинами сьомою та восьмою цієї статті, - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні.

Відповідно до статтей 25, 73 регламенту Чорноморської селищної ради, затвердженого рішенням 1 сесії Чорноморської селищної ради VIІІ скликання №4-VIII від 26.11.2020 року сесії ради, окрім першої, скликаються Чорноморським селищним

головою. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не рідше, ніж один раз на місяць. У разі немотивованої відмови Чорноморського селищного голови або неможливості його скликати сесію ради вона скликається секретарем ради. У цих випадках сесія ради скликається: 1) якщо сесія не скликається Чорноморським селищним головою у строки, передбачені Законом України Про місцеве самоврядування в Україні; 2) якщо Чорноморський селищний голова без поважних причин не скликав сесію у двотижневий строк після настання умов, передбачених частиною 7 статті 46 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. Сесія ради повинна бути також скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу ради, виконавчого комітету ради. У разі якщо Чорноморський селищний голова або секретар ради у двотижневий строк не скликають сесію на вимогу суб`єктів, зазначених у ч. 5 цієї статті Регламенту або у разі якщо такі посади є вакантними, сесія може бути скликана депутатами ради, які становлять не менш як одну третину складу ради, або постійною комісією ради. У такому випадку головуючий на засіданні обирається рішенням ради. Рішення (розпорядження) про скликання чергової сесії ради доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради. Інформація про скликання сесії ради оприлюднюється на офіційному веб-сайті Чорноморської селищної ради за адресою https://chr.gov.ua/. Матеріали сесії видаються депутатам при їх реєстрації. Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу року.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку віднесення органом місцевого самоврядування того чи іншого питання до невідкладних випадків які виносяться на розгляд сесії виходив із дискреційних повноважень будь-якої селищної ради, яка в залежності від ситуації, що склалась в територіальній громаді вживає певні заходи для невідкладного його розгляду та прийняття з цього приводу рішення.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції та додатково зазначає, що згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Верховного суду від 09 жовтня 2020 року по справі № 1840/3664/18 (К/9901/13055/19).

У відповідності до вимог частини 12 статті 46 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що на виконання розпорядження Чорноморського селищного голови від 01.04.2021 № 46/2021-ОД Про проведення пленарного засідання 8 позачергової сесії Чорноморської селищної ради VIII 01 квітня 2021 року о 16.00 год. було скликано пленарне засідання 8-ої позачергової сесії Чорноморської селищної ради VIII скликання.

За результатами проведеного пленарного засідання було складено протокол № 8 пленарного засідання від 01.04.2021 року (всього депутатів 20, присутні на сесії 14 (фактично) +6 висловили свою думку в телефонному режимі), підсумок голосування: за- 19, проти -1, утримались 1, не голосували 0. Рішення прийнято одноголосно (а.с.77,т.1).

Отже зазначене рішення прийняте повноважним органом, тобто більшістю половини депутатів від загального складу ради, та у спосіб, що передбачений законом.

Під час проведення позачергової сесії був складений протокол сесії селищної ради від 01.04.2021 року, в якому розглянуті питання порядку денного сесії та зафіксовані прийняті рішення ради, при цьому, жодного зауваження від депутатів щодо порушення регламенту чи законодавства України щодо проведення сесії 01.04.2021 року до Голови Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області не надходило.

Відповідно до положень статей 52, 53, частини 6 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виконавчий комітет ради попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради.

Основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

В матеріалах справи міститься протокол № 4 засідання виконавчого комітету Чорноморської селищної ради, відповідно до якого на засіданні присутні 12 з 13 членів виконкому та вони одностайно проголосували за проект рішення Про демонтаж огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря (а.с.80-81,т.1).

Контраргументів щодо порушень розгляду зазначеного питання під час засідання виконкому апелянт ані до суду першої ані до суду апеляційної інстанції не надав.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, вирішуючи питання щодо правильності застосування судом норм чинного законодавства, апеляційний суд акцентує , що в адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи наведене, з урахуванням доказів, які надано сторонами, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що твердження позивача в частині незаконності дій відповідачів під час прийняття спірних рішень є безпідставними, не обґрунтованими, відповідачі діяли в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Приймаючи спірні власні Рішення орган місцевого самоврядування керувався виключно законодавством України та наділеними повноваженнями щодо контролю за узбережжям водного об`єкту та запобіганню правопорушень відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення безперешкодного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів для загального водокористування» від 29.10.2019 року № 233-ІХ, який спрямовано на забезпечення безперешкодного та безоплатного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів для загального водокористування, статтями 61,62 Земельного кодексу. Закон України «Про благоустрій населених пунктів», Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 30,31,52,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Отже приймаючи відповідний нормативний акт органу місцевого самоврядування «Щодо демонтажу огорож та інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя Чорного моря» Чорноморська селищна рада та його виконавчі органи діяли в межах повноважень наділених законодавством України в позасудовому порядку.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить із таких мотивів.

Так, відповідно пункту 10 статті 160 КАС України у справах щодо оскарження нормативно-правових актів позовна заява повинна містити відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначив, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2019 він є власником об`єкту нерухомого майна - будинку рибака загальною площею 53,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 . і рішеннями відповідачів порушені його права та законні інтереси щодо володіння, користування і розпорядження зазначеним будинком.

Матеріалами справи підтверджено, що 03.05.2019 державним реєстратором Комунального Підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозовою О.С. на підставі рішення про державну реєстрацію прав власності, індексний номер № 46773290 від 08.05.2019 зареєстровано право власності на будинок рибака, загальною площею 53,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227, за власником - ОСОБА_1 .

Проте, під час судового розгляду зазначеної справи апеляційним судом з`ясовано, що Наказом Міністерства юстиції України № 366/5 від 04.02.2022 прийнято рішення на Скаргу Міністерства оборони України, враховуючи незаконність державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 , та було скасовано рішення про державну реєстрацію права власності, зареєстроване державним реєстратором Морозовою О.С. на будинок рибака, загальною площею 53,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер № 46773290 від 08.05.2019р. за власником - ОСОБА_1 (п. 13. Наказу) (а.с.39,т.2).

Водночас, у пункті 46.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) вказано, що: "відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 02 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті З ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц)".

З урахуванням скасування рішення про проведену державну реєстрацію від 08.05.2019 № 46773290 колегія суддів зазначає, що у даному випадку матеріалами справи спростовано посилання позивача на те, що він є власником об`єкту нерухомого майна - будинку рибака, а також, що рішеннями відповідачів порушені його права та законні інтереси щодо володіння, користування і розпорядження зазначеним будинком.

Крім того, безпідставним є посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не витребовувалась та не досліджувалась відповідна землевпорядна документація, не перевірялось дійсне розташування земельних ділянок комунальної та державної власності на місцевості з залученням спеціалістів землевпорядних організацій, отримання від них додаткових відомостей щодо території громадського пляжу, в тому числі просторові рішення Топографічних планів масштабу 1:200 на територію Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, в частині розташування земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0010 (площею 9,8685 га), на які є посилання в оскаржуваному рішенні, з огляду на те що відповідно інформації з Державного реєстру речових прав земельна ділянки з кадастровим номером :02:003:0010 (площею 9,8685 га) є комунальною власністю Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (а.с.96,т.1).

Окрім того судом першої інстанції зроблений правомірний висновок недоведеності вимог позивача щодо захисту інтересів власника/користувача земельної ділянки. Як було зазначено, позивач безпідставно вважає та зараховує себе до суб`єктного складу осіб власників вказаної земельної ділянки чиї права порушені відповідним нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування.

Суперечливість тверджень апелянта полягає в тому, що він заявляє що відповідне рішення призводить до захоплення земельної ділянки Міністерства оборони України, проте жодним чином не обґрунтовує яке відношення він - ОСОБА_3 має до Міністерства оборони України, та яким чином зачіпаються його права відносності щодо земельної ділянки Міністерства оборони України.

До того ж, під час судового засідання в суді апеляційної інстанції представник відповідачів підтвердила, що відповідно оскаржуваних рішень був здійснений демонтаж саме металевих конструкцій, споруд та огорож, а не будівель.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта в частині визнання незаконними дій відповідача під час прийняття спірних рішень є безпідставними, та не відповідають діючому законодавству, тому як під час розгляду справи з`ясовано, що орган місцевого самоврядування діяв повністю в межах законодавства, затвердженого регламенту Чорноморської селищної ради, яким встановлено порядок скликання сесій ради (в тому числі позачергових сесій), підготовки і розгляду нею питань, проведення засідань (в тому числі дистанційних засідань), прийняття рішень ради, виконавчих органів ради, здійснення депутатської діяльності.

Відповідна Судова практика щодо визнання правомірним дії органу місцевого самоврядування при демонтажу самовільно встановлених споруд встановлена Верховним Судом КАС (Постанова від 19.06.2019 року Справа № 209/5369/15). « 49.Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту с обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають. 50. У ході судового розгляду встановлено, що будь - які рішення щодо передачі позивачу у власність чи у користування земельних ділянок за місцем розташування павільйонів у встановленому законом порядку не приймалось. Позивачем не надано суду жодних доказів отримання відповідної дозвільної документації для розміщення вказаним ним тимчасових споруд.»

Таким чином, приймаючи до уваги, що будь-яких рішень щодо передачі позивачу або іншим особам у власність чи у користування земельної ділянки, а саме прибережну захисну смугу для розташування металевих конструкцій на узбережжі моря в межах пляжної зони у встановленому законом порядку не приймались. Апелянт не надав суду жодних доказів отримання відповідної дозвільної документації для їх розміщення, а також дозвільні документи на будівництво.

Демонтаж огорож та конструкцій на узбережжі Чорного моря відбувався згідно із пунктом 5 статті 61, пункту 4 статті 62 Земельного Кодексу України, та наведеним вище планом дій у відповідності до локального нормативного документа органу місцевого самоврядування, з дотримання порядку та процедури демонтажу самовільно встановлених споруд та огорож які перешкоджають доступу громадян на громадський пляж.

Під час розгляду справи з`ясовано, що оскаржувані рішення та дії органу місцевого самоврядування приймались виключно відносно земель прибережної захисної зони та землі комунальної власності.

Жодного звернення, претензій з боку Міністерства оборони України в особі Квартирно- Експлуатаційного Відділу м. Одеси (КЕВ м. Одеса) щодо порушення прав та інтересів власника земельної ділянки - Міністерства оборони до Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області не надходило.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Ураховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку, що необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін не має, оскільки апеляційним судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 по справі № 420/13743/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 03 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.