Справа № 380/11670/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/11670/21 пров. № А/857/9714/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Пліша М.А.

за участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року, прийняте суддею Потабенко В.А. в м.Львові, о 13 годині 12 хвилині, повний текст складено 06 червня 2022 року, у справі № 380/11670/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

в липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13.09.2021, просить визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2255 від 07.06.2021 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого СРЗПВ ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 ; визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області № 200 о/с від 11.06.2021 «Про особовий склад» в частині звільнення його зі служби в поліції; поновити на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області; стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 14.06.2021 по день прийняття судом рішення про поновлення на посаді; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги мотивує тим, що оскаржуваний наказ від 07.06.2021 № 2255 не містить жодної інформації, який саме обов`язок поліцейського, передбачений ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», порушений позивачем. В основу висновку службового розслідування покладено факт затримання позивача, повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначений наказ не містить інших обставин, ніж як факт досудового розслідування кримінального провадження № 0000922 від 13.08.2020 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і про інші будь-які факти, які б свідчили про вчинення ним дій, які можна кваліфікувати як дисциплінарний проступок, у вказаних документах не йдеться. Звертає увагу, що відповідно до ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки вину її у вчиненні злочину не буде доведено у встановленому законом порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Позивач також наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 6 ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження та якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від посади, а не звільненню зі служби в поліції. Вважає, що підстави для звільнення за відсутності беззаперечних доказів причетності останнього до вчинення дисциплінарного проступку та за наявності кримінального провадження без обвинувального вироку у відповідача відсутні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області» № 2255 від 07.06.2021 в частині пункту 3 щодо застосування до старшого оперуповноваженого СРЗПВ ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 200 о/с від 11.06.2021 «Про особовий склад» в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ..

Поновлено позивача на службі в поліції та на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 12.06.2021.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12.06.2021 по 24.05.2022 в сумі 167857,78 грн.

Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 14754,18 грн. допустити до негайного виконання.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин, які мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_1 оголошено підозру та затримано в рамках кримінального провадження № 0000922, та дисциплінарний проступок, вчинений такою особою, мають різну правову природу. Позивача було звільнено зі служби в поліції не в зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо нього, а в зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку грубого порушення службової дисципліни. Зокрема, в ході проведеного службового розслідування проведено моніторинг ЄДРСР та отримано витяги з ухвал Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2021 та 24.05.2021 про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що останні підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України - незаконному придбані, зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

21.05.2021 у кримінальному провадженні № 0000922 від 13.08.2020 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідач зазначає, що відповідно до п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. Згідно п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських за будь яких обставин і відносно будь якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. Аналіз положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Правил етичної поведінки поліцейських є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені. Так, відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи - порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, у тому числі звільнення з органів внутрішніх справ. Звернув увагу на те, що в матеріалах службового розслідування міститься розписка - попередження позивача щодо неприпустимості випадків вчинення порушень службової дисципліни, як у робочий, так і позаробочий час, а також ознайомлення від 24.03.2021 з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції та вимогами антикорупційного законодавства, а саме з вимогами Конституції України, Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського. Інформація про надзвичайну подію за участі ОСОБА_1 висвітлена в засобах масової інформації, набула широкого розголосу та викликала суспільний резонанс, що негативно вплинуло на формування у населення думки про діяльність поліції та про проведені реформи, спрямовані на забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, професійного виконання поліцейськими своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регламентують їх діяльність. Зокрема, вказана інформація розміщена на інтернет-сторінках "Facebook, "Захід-Нет". Дисциплінарною комісією проаналізовано соціальні мережі і така прийшла до висновку, що вказаний факт набув жвавого обговорення, що вкрай негативно вплинуло на імідж поліції Львівської області, налагодження партнерських відносин та зворотного зв`язку з громадянами й інститутами громадянського суспільства в справі протидії злочинності. Крім того, обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин (рішення Європейського суду з прав людини від 13.08.1990 по справі «Фокс та інші проти Сполученого Королівства»).

Одним із доказів обґрунтованості вказаної вище підозри є, зокрема, ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2021 у справі № 463/5783/21, яка набрала законної сили 03.06.2021, та якою позивачу обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Водночас, наявність або відсутність вироку, який набрав законної сили, а також кримінального провадження щодо факту або певної особи, не є перешкодою для вирішення питання щодо застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, оскільки кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними видами відповідальності. А порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, це є несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них. Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах та доказах, здобутих в ході проведеного службового розслідування. Склад дисциплінарного проступку у діях позивача був встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень допитуваних службових осіб та аналізувався з врахуванням Правил етичної поведінки поліцейських.

Відсутність обвинувального вироку суду у кримінальній справі не свідчить про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які дискредитують звання поліцейського. Таким чином, оскільки вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку встановлена і доведена дисциплінарною комісією, оскаржувані рішення є правомірними, співмірними вчиненому проступку.

Зазначає, що членами дисциплінарної комісії в межах службового розслідування не досліджувалося питання наявності або відсутності вини в діях позивача, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Від представника позивача адвоката Ставрук Н.З. надійшов відзив, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу, позивача та його представника, які просять залишити без змін рішення суду, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області.

13.08.2020 розпочате кримінальне провадження слідчими ТУ ДБР Львівської обласної прокуратури № 0000922, в тому числі і відносно ОСОБА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 372 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2021 в рамках вищезазначеного кримінального провадження 20.05.2022 проведено обшуки в службових приміщеннях ЛРУП ГУ НП у Львівській області, зокрема, за місцем службової діяльності ОСОБА_1 ..

21.05.2022 ОСОБА_1 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що виразилось у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Наказом ГУ НП у Львівській області «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» від 20.05.2021 № 2001 у зв`язку з надходженням інформації про затримання працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові за оперативного супроводу ЛУ ДВБ, у межах кримінального провадження № 0000922, розпочатого 13.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 372 КК України, відносно працівників Львівського РУП ГУНП у Львівській області, зокрема ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 призначено службове розслідування та відсторонено вказаних вище осіб від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування від 03.06.2021, в якому, серед іншого, запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції - за грубе порушення службової дисципліни, зокрема ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 5 розділу І, абз. 1, 5 розділу ІІ та п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, ч. 1, п. п. 1-3, 6 ч. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, скоєння вчинку, що підриває та дискредитує авторитет поліції, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

22.05.2021 до позивача відповідно до ухвали Личаківського районного суду м. Львова № 463/5783/21 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, строк якого рахується з 22.05.2021 із визначенням застави.

В період з 19.05.2021 по 24.05.2021 включно ОСОБА_1 перебував на листку тимчасової непрацездатності, стати до роботи 29.05.2021.

Наказом ГУ НП У Львівській області від 24.05.2022 № 2066 ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на період службового розслідування.

04.06.2021 наказом ГУ НП у Львівській області № 2243 ОСОБА_1 допущено до виконання службових обов`язків у зв`язку з завершенням 03.06.2021 службового розслідування.

Наказом ГУ НП у Львівській області «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області» від 07.06.2021 № 2255, серед іншого, за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог основних обов`язків поліцейського, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 5 розділу І, абз. 1, 5 п. 1 розділу ІІ та п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, та ч. 1, п.п. 1, 2, 3, 6 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за скоєння вчинку, що підриває та дискримінує авторитет поліції, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту національної поліції України, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом № 200 о/с від 11.06.2021, зокрема, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 11.06.2021.

Вважаючи вказані накази протиправними щодо позивач, останній звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів в ході службового розслідування, оформленого висновком від 03.06.2021, фактів грубого порушення позивачем службової дисципліни, зокрема вимог до поліцейського, передбачених ч 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 1 ст. 3 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а, відтак, протиправним є застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на підставі наказу ГУ НП у Львівській області № 2255 від 07.06.2021 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області» та, відповідно, звільнення з займаної посади на підставі наказу ГУ НП у Львівській області № 200 о/с від 11.06.2021 «Про особовий склад».

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

В силу пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону, зобов`язує поліцейського, серед іншого: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

З метою урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, з вимогами яких, згідно з пунктом 4 розділу І, особу ознайомлюють під час прийняття на службу до поліції.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частини перша, третя, четверта та десята статті 14 Дисциплінарного статуту передбачають, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно частин першої, другої, четвертої, сьомої, десятої, п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України. За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок проведення службових розслідувань).

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно пунктів 7, 8 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів. За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Пунктом 2 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань передбачено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

З огляду на це правильним є висновок, що підставою для призначення службового розслідування є повідомлення поліцейських, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, а розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться або у формі письмового провадження, або у відкритому засіданні, при цьому рішення про проведення розгляду справи у відкритому засіданні приймається керівником, який призначив службове розслідування, про що повинно бути вказано у наказі про призначення службового розслідування.

Таким чином, з аналізу положень Дисциплінарного статуту слідує висновок, що підставою для дисциплінарної відповідальності поліцейського є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституцій законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Водночас, адміністративний суд у силу вимог частини другої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у відповідності до вимог ст.77 КАС України, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.07.2021 по справі № 50/1954/20 акцентував увагу, що саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб вважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 826/1916/17.

Судом встановлено, що підставою для проведення службового розслідування слугувало надходження інформації про затримання працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові за оперативного супроводу ЛУ ДВБ, у межах кримінального провадження № 0000922, розпочатого 13.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 372 КК України, відносно працівників Львівського РУП ГУНП у Львівській області, зокрема ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

У висновку службового розслідування від 03.06.2021 встановлено, що своїми діями позивач, ігноруючи вимоги ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», у частині обов`язку неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також вимоги п. 5 розділу І, абз. 1, 5 п. 1 розділу II та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського щодо обов`язку поліцейського за будь-яких обставин, як у робочий, так і в неробочий час, дотримуватись основоположних принципів, які закріплені у вищевказаних законодавчих актах України, зокрема: верховенства права, законності, відкритості та прозорості, справедливості та рівності; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліції», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, керуючись хибним почуттям власної безкарності, вступив із громадянами у неслужбові стосунки, при цьому збував їм наркотичні засоби та психотропні речовини, чим вчинив дисциплінарний проступок, що дискредитує та підриває авторитет поліції. Зазначені факти не лише суперечать сутності й призначенню правоохоронних інституцій, зокрема поліції, в підрозділах якої проходить службу, і який згідно своїх обов`язків зобов`язаний вчиняти дії щодо підтримання правопорядку, а й розхитують підвалини державності, викривляють уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції нашої держави в європейську спільноту.

Колегія суддів погоджується з твердженням відповідача, що проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятних норм і правил поведінки, що принижує авторитет Національної поліції. А допущення подібної поведінки позивачем підриває авторитет як самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому, оскільки етичні норми поведінки є основоположними нормами поведінки поліцейських.

Колегія суддів критично оцінює висновок суду першої інстанції про те, що висновок службового розслідування від 03.06.2021 містить лише повний виклад ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2021 № 463/5783/21, якою до позивача застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із покликанням на те, що само по собі відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Дії позивача призвели до оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, дії набули суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції. На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 набув статус обвинуваченого в суді першої інстанції.

У даному висновку також вказано, що проаналізувавши сукупність встановлених обставин допущених ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та те, що позивач замість безумовного виконання, закріплених законами перед поліцією завдань, їх проігнорував, відтак своїм вчинком дискредитував та підірвав авторитет поліції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено стосовно позивача службове розслідування, яке призначено наказом, надана оцінка всім обставинам справи, встановлені порушення, викладені обставини у відповідному висновку про результати службового розслідування, складений акт про відмову позивача від надання пояснень, обґрунтовано застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

При цьому, позивач відмовився давати будь-які пояснення щодо обставин проведення цього службового розслідування.

Отже, встановленні службовим розслідуванням обставини, правильно кваліфіковані відповідачем як вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку позивача та наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів погоджується та вважає правомірними і пропорційними дії відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції.

Колегія суддів також погоджується з твердженням представника відповідача, про безпідставність посилання позивача та його представника на відсутність вироку про визнання його винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни, дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що відсутність обвинувального вироку суду у кримінальній справі не свідчить про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які дискредитують звання поліцейського.

Аналогічна позиція зазначена у постановах Верховного Суду від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18.

Не заслуговує на увагу суду і твердження позивача та його представника про порушення процедури проведення службового розслідування, оскільки такі посилання не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані накази Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області» № 2255 від 07.06.2021 в частині пункту 3 щодо застосування до старшого оперуповноваженого СРЗПВ ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та № 200 о/с від 11.06.2021 «Про особовий склад» в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 є правомірними та скасуванню не підлягають, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відтак, інші позовні вимоги є похідними від оспорених наказів та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

За пунктами 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задоволити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі № 380/11670/21 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 02.11.22