Справа № 826/12287/17
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Костюк Л.О., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до Національного банку України, третя особа: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного банку України, третя особа: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови Національного банку України № 91 від 20.09.2017 року, якою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за порушення статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 р. "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та пункту 3 розділу І, пункту 11 розділу ІІІ, пункту 1 розділу IV Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 18.04.2017 року по 30.05.2017 року НБУ проведено планову комплексну перевірку ТОВ "Абсолют фінанс" з питань дотримання вимог валютного законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України за період з 28.08.2013 року по 01.04.2017 року.

Результати перевірки оформлено актом № В/25-0015/56936/БТ від 22.06.2017 року.

Згідно цього акту 28.09.2016 року касою Харківського відділення № 174 ТОВ "Абсолют фінанс" здійснено продаж іноземної валюти фізичній особі-нерезиденту ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Міжрайонним відділом УФМС Росії по Ростовській області у м. Міллерово, РФ) у сумі 350000,00 російських рублів (за 145250,00 грн.) згідно квитанції № 8 про здійснення валютно-обмінної операції - продажу іноземної валюти від 28.09.2016 року.

За даними квитанції № 8 від 28.09.2016 року ТОВ "Абсолют фінанс" продало ОСОБА_1 136500,00 грн. (еквівалент 350000,00 рос. руб.).

При цьому довідка-certificate за формою № 377 не оформлялась.

В акті перевірки вказано, що висновок щодо відповідності/правомірності проведених позивачем валютно-обмінних операцій з продажу 27.09.2016 року, 28.09.2016 року та 29.09.2016 року фізичним особам-нерезидентам іноземної валюти чинному законодавству буде сформульований після консультацій з іншими фахівцями НБУ відповідно до пункту 7.4 глави 7 Положення про порядок проведення виїзних, невиїзних (камеральних) перевірок щодо дотримання банками, іншими фінансовими установами, національним оператором поштового зв`язку вимог валютного законодавства України та перевірок пунктів обміну іноземної валюти на території України.

15 серпня 2017 посадовцем відділу валютного контролю за діяльністю великих бланків управління нагляду Департаменту фінансового моніторингу НБУ складено протокол про порушення валютного законодавства № 63 ПР-БТ.

Відповідно до названого протоколу ТОВ "Абсолют фінанс" порушено вимоги статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та пункту 3 розділу І, пункту 11 розділу ІІІ, пункту 1 розділу IV Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України внаслідок здійснення 28.09.2016 р. операції продажу іноземної валюти фізичній особі-нерезиденту ОСОБА_1 в сумі 350000,00 готівкових рос. рублів на готівкову іноземну валюту без довідки-certificate за формою № 377.

20 вересня 2017 року директором Департаменту фінансового моніторингу НБУ прийнято постанову про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства № 91, якою позивача, згідно зі статтею 16 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та відповідно до пункту 2.3 розділу 2 Положення про валютний контроль, притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі, еквівалентній сумі (вартості) проданих валютних цінностей, перерахованих у валюту України за офіційним курсом гривні до іноземних валют та банківських металів, установленим Національним банком України, що діє на 0 годин 28.09.2016 року (день здійснення операції).

Вважаючи вказану постанову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного індивідуального акту, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз ст. 44 Закону України "Про Національний банк України", ст. ст. 1, 6, 16 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", а також ряду підзаконних актів, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на неналежність валютно-обмінних операцій у пунктах обміну іноземної валюти до торгівлі на міжбанківському валютному ринку України.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль.

Згідно п. п. 1, 2, 6 ч. 2 ст. 44 вказаного Закону до компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю віднесено: видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій; здійснення планових і позапланових перевірок, за діяльністю банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів), які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, в частині дотримання ними валютного законодавства; застосовування мір відповідальності до банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів) за порушення правил валютного регулювання і валютного контролю.

Згідно преамбули Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 (в редакції, чинній у період правовідносин, далі - Декрет №15-93) цей нормативно-правовий акт установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає, загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 13 Декрету №15-93 Національний банк України є головним органом валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів.

Порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України та на міжнародних валютних ринках встановлено Положенням про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженим постановою Правління Національного банку України №281 від 10.08.2005, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.08.2005 за №950/11230 (далі Положення №281).

У пункті 4 Положення №281 надано визначення термінів, що вживаються у ньому:

купівля іноземної валюти - це операція з купівлі іноземної валюти за гривні;

міжбанківський валютний ринок України - це сукупність відносин у сфері торгівлі іноземною валютою в Україні між суб`єктами ринку, між суб`єктами ринку та їх клієнтами (у тому числі банками-нерезидентами), між суб`єктами ринку і Національним банком, а також Національним банком і його клієнтами;

обмін (конвертація) іноземної валюти - це операція з купівлі (продажу) однієї іноземної валюти за іншу іноземну валюту;

суб`єкти ринку - уповноважені банки, уповноважені фінансові установи.

Згідно пункту 8 Положення №281 порядок та умови торгівлі готівковою іноземною валютою в пунктах обміну іноземної валюти та у власних операційних залах банку, фінансової установи визначаються окремими нормативно-правовими актами Національного банку.

Відповідно до розділу 4 пункту 1 Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої Постановою Національного банку України 12.12.2002 №502 (далі Інструкція №502) банкам, фінансовим установам дозволяється здійснювати: операції з купівлі у фізичної особи (резидента та нерезидента) готівкової іноземної валюти за готівкові гривні на суму, яка менша в еквіваленті, ніж 150000 гривень, без пред`явлення документів. Операції з купівлі у фізичної особи-нерезидента готівкової іноземної валюти за готівкові гривні, які проводяться з оформленням довідки-certificate за формою №377, здійснюються за умови пред`явлення цією особою документа, що посвідчує особу та її резидентність; операції зворотного обміну фізичним особам-нерезидентам невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту на суму, яка менша в еквіваленті, ніж 150000 гривень, за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та її резидентність і довідки-certificate за формою №377.

Операції з купівлі у фізичної особи - нерезидента готівкової іноземної валюти за готівкові гривні, які проводяться з оформленням довідки-certificate за формою №377, здійснюються за умови пред`явлення цією особою документа, що посвідчує особу та її резидентність.

Порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України для уповноважених банків, а також для уповноважених фінансових установ та національного оператора поштового зв`язку, їх кас, пунктів обміну іноземної валюти та пунктів обміну іноземної валюти, що відкриваються банком, фінансовою установою на підставі укладених агентських договорів з юридичною особою-резидентом встановлено Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 року № 502 (далі - Інструкція №502).

Відповідно до пунктів 10, 11 Інструкції №502 касири каси банку, фінансової установи, пункту обміну валюти зобов`язані з`ясовувати резидентність фізичних осіб (шляхом усного опитування) та попереджати фізичних осіб-нерезидентів про те, що зворотний обмін невикористаних гривень на іноземну валюту можливо здійснити лише за умови пред`явлення ними довідки-certificate за формою №377.

Банк, фінансова установа, пункт обміну валюти під час купівлі у фізичної особи-нерезидента готівкової іноземної валюти разом із квитанцією про здійснення валютно-обмінної операції зобов`язані видати довідку-certificate за формою №377 (додаток 7). За згодою клієнта ця операція може бути здійснена без оформлення довідки-certificate за формою №377. Здійснення валютно-обмінної операції без оформлення довідки-certificate за формою №377 не дає підстав для зворотного обміну. Зворотний обмін фізичним особам - нерезидентам невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту здійснюється на підставі першого примірника довідки-certificate за формою №377 лише на ту іноземну валюту і в межах тієї суми, що зазначені в довідці.

Частина перша статті 6 Декрету №№15-93 визначає, що торгівля іноземною валютою на території України резидентами і нерезидентами - юридичними особами здійснюється через уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію на торгівлю іноземною валютою Національного банку України, виключно на міжбанківському валютному ринку України. Структура міжбанківського валютного ринку, а також порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку визначаються Національним банком України.

Уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію Національного банку України:

а) від свого імені купують і продають іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів і нерезидентів;

б) мають право від свого імені і за свій рахунок купувати іноземну валюту готівкою у фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, а також продавати її фізичним особам - резидентам.

За змістом абзацу 4 пункту 2 статті 16 Декрету №15-93 за торгівлю іноземною валютою банками та іншими фінансовими установами, національним оператором поштового зв`язку без одержання ліцензії Національного банку України та (або) з порушенням порядку й умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, встановлених Національним банком України, до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції) - штраф у сумі, еквівалентній сумі (вартості) зазначених валютних цінностей, перерахованій у валюту України за обмінним курсом Національного банку України на день здійснення таких операцій, з виключенням банку із Республіканської книги реєстрації банків або без такого виключення.

Відповідно до пункту 2.3 розділу 2 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України №49 від 08.02.200 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.200 за №209/4430, торгівля іноземною валютою банками, іншими фінансовими установами та національним оператором поштового зв`язку без одержання ліцензії Національного банку та (або) з порушенням порядку й умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, встановлених Національним банком, тягне за собою накладення штрафу в сумі, еквівалентній сумі (вартості) зазначених валютних цінностей, перерахованій у валюту України за офіційним курсом гривні до іноземних валют та банківських металів, установленим Національним банком, що діє на 0 годин дня здійснення таких операцій, з виключенням або без виключення банку з Державного реєстру банків.

З урахуванням вказаного, колегія суддів доходить висновку, що Декретом та Інструкцією операції, зокрема, уповноважених фінансових установ від свого імені і за свій рахунок з продажу іноземної валюти готівкою фізичним особам-нерезидентам не передбачено, однак, позивачем здійснено від свого імені, за свій рахунок операцію з продажу іноземної валюти готівкою фізичній особі-нерезиденту, чим порушено порядок й умови торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України.

На підставі вимог Декрету №15-93 відповідачем за торгівлю іноземною валютою банками та іншими фінансовими установами, національним оператором поштового зв`язку з порушенням порядку й умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, встановлених Національним банком України, до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, до позивача застосовано фінансову відповідальність.

З урахуванням наведеного, оскільки 01.08.2016 року НБ України було видано ТОВ "ФК Абсолют Фінанс" генеральну ліцензію №196 на здійснення валютних операцій, а проведення готівкової операції продажу іноземної валюти фізичній особі-нерезиденту належить до операцій з торгівлі валютою на міжбанківському валютному ринку України, то притягнення Позивача до відповідальності на підставі абз. 4 п. 2 ст. 16 Декрету №15-93 та п. 2.3 розд. 2 Положення про валютний контроль узгоджується з положеннями чинного законодавства.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище наявність правових підстав для прийняття оскаржуваної постанови з огляду на належність операції з продажу іноземної валюти до операції з торгівлі на міжбанківському валютному ринку України (його готівковому сегменті), судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного банку України - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до Національного банку України, треті особи: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Костюк Л.О.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 31 жовтня 2022 року.